267 
sket therstädes och ofwanföre i samma ÄIf eller Ström 
delägande äro, efter hwars och ens Lott och förmon theraf, 
sig förena, at samfält wid lägsta wattn i thet möjeligaste 
upgräfwa, upmudra eller p& annat sätt sä hjelpa slike ut- 
lopp, at Strömsträken ock Bankarne widare utskära kan, 
til beqwämlighet bäde för Fiske och Bätled: Aliggandes 
Konungens Befallningshafwande, at ther sädan rensning 
tarfwas, om wärkställigheten föranstalta. 
Fördärfwar nägon, eller med Sten och Grus fyller 
then ädra, som til Bätled, wattnets fällande eller Fiskens 
upgäng, p& Kronans eller Landets kostnad uprensad är, 
pligte Tiugu Dal. Silfsmynt, och sätte altsammans ı sitt 
{örra skick. 
Sul: 
Jord ägare ware skyldige, wid Tio Dal. Silt:mynts wite, 
at tilse, thet icke nägot, som förorsakar dämning eller up- 
grundning, säsom Sägspän, Stockar, Katse- Lax- eller Pate- 
gärdar, blifwa i wattnet eller wid Älfs-bräddarne s& nära 
 liggande, at the med Wärflod kunna bortfiyta; Hwarföre 
äfwen Pälningar och Trädwirke, med mera, som wid Fiske 
bragder nyttjas och icke säsom ständige Wärk äro att anse 
efter Fisketidens slut böra af Fiske-idkare wid ofwannämde 
wite utur wattnet tagas, tä& Notdrägter och samfälte Fisken 
theraf skadas: Äfwen som alle Sägwärks ägare skola wid 
förlust af sin inrättning wara förbundne, att hälla kistor, 
hwaruti Sägspän kan falla och samlas, utan at then samma 
mä komma i wattnet. 
Wid samma wite, bör hwarje Jordägare förpligtas, ne 
lutande och kullfallna Träd in wid större Ström- och Älfs 
bräddar afhugga och borttaga. 
The sa kallade Rissegel & Bätar och Ekstockar, säsom 
ock Trän, ris och bräte, som ifrän Ängarne rödjas, ware 
wid lika wite förbudne at i wattnet kastas eller nedsänkas. 
