300 
tence samt bewis at the ı Mantals-Längden äro säsom Strand- 
sittare anteknade, hwilka quittencer böra numereras i then 
ordning the utgifwas, och utan nägon lösen meddelas wid 
100 Daler Silfwermynts plikt för then som theremot bryter; 
Hwarefter, och enär förenämde personer med sine permis- 
sioner, intyganden och bewis sig hos nägonthera af the com- 
menderande Officerarne p& Krono-fartygen infinna, samt them 
aflemna, honom äligger, at genast ‚antekna theras namn, 
och utan upskof, eller wedergällning, i then ordning the an- 
komma, tilställa them behörig frisedel, samt tekna et sädant 
märke pä Seglet eller Fartyget, som pä längre afständ är 
synligit och Landshöfdingen för hwarje är pröfwar tienligast. 
Och mä ingen, hwarken af thesse eller i the öfrige Momen- 
ter nämde personer, utom en sädan frisedel och tecken, 
wid confiscation af Fartyg och Last, som genast til then 
mästbiudande kommer at försäljas, sig med upköperiet be- 
fatta. 
3. 8. 
Som ändamälet med Sill-upköpares antagande theruti 
bestär, at Salterierne warda med en färsk och oskämd wahra 
skyndesammeligen försedde, men ingalunda, som härtils skedt, 
at utprängla en myckennet ofta gammal och förskämd Sill 
til Allmogen; Altsä blifwer thet Sill-upköparne härmedelst, 
wid Et Hundrade Daler Silfwermynts wite, förbudit, at pä 
andra ställen, än i Städerne och the ther, eller utom Stä- 
derne i Skärgärden inrättade Salterier försälja sin färska 
Sill, hwarunder jemwäl begripes all handel thermed under 
resan, upköpare emellan, pä thet at Sillen genom skoflande 
ur then ene bäten i then andra ej mä förskämmas, eller 
köparen bedragas thermedelst, at skämd Sill blifwer med 
en färskare öfwertäkt. 
Theremot bibehälles Landtmannen wid thes i allmänna 
Lagen grundade rättighet, at pä stället hos sielfwa Fi- 
skaren eller i Städer, och wid Salterierne, antingen för con- 
tante penningar sig tilhandla, eller emot egen afwel sig til- 
