314 
ning ut till närheten af öppna hafvet vara fullt befogadt *). 
Hvad kommitterade här ı största korthet anfördt, mä vara 
tillräckligt för att ädagalägga, att, med de redan pä Kongl. 
Hushällningssällskapets bekostnad utförda jernvägsundersök- 
ningarna för en längs igenom länet gäende jernbana, de 
förberedande ätgärderne för jernvägars ästadkommande inom 
länet pä& intet vis kunna anses vara fullständigt och nöjak- 
tigt afslutade, enär de alla icke afsett just det förslag, som 
synbarligen har de största utsigterna för sitt förverkligande. 
Af sädana tvärgäende bansträckningar äro visserligen trenne 
undersökte, nemligen en frän Bergslagsbanan öfver Kungelf 
*) Den tanke, som ligger till grund für utlätandets motivering, men 
som vid tillämpningen af denna motivering i yrkandet ej förmädde mer än 
till en del göra sig gällande hos kommitterade, har senare fullständigt ge- 
nomförts i det förslag, som framlagts dels al utgifvaren uti tvä motioner 
till Hushällningssällskapet den 12 och 16 maj 1883 samt i en vördsam 
pro-memoria till statsrädet och chefen för Kongl. Civildepartementet den 
12 december 1881, dels af de bohuslänske riksdagsmännen i andra kam- 
maren under ären 1882-—1884 uti tvänne riksdagsmotioner samt en peti- 
tion till Kongl. Maj:t. Detta förslag afser nemligen, icke blott att “med 
minsta kostnad och sä gent som möjligt sammanbinda rikets inre 
jernvägsnät med vära bästa och isfriaste hamnar vid vesterhafvet,* utan 
äfven att ästadkomma en “de redan inom länet befintliga un 
fortsättning ut till närheten af öppna hafvet* frän deras nuvarande *vid 
den inre ändan af längre fordsträckningar belägne ändpunkter“, d. v. s. frän 
Göteborg och Uddevalla. Förslaget mäste sälunda fullt konsegvent genom- 
fördt afse, dels de i Göteborg utmynnande bäda stora jernvägarnes fortsätt- 
ning ut till hafret med en gemensam linea utmed endera af Göteborgs 
yttre hamns sidor, dels den i Uddevalla ändande Uddevalla—Venersborg— 
Herrljunga—jernvägs fortsättning ut emot hatvet medels tvänne grenlinier, 
den ena (hufvudgrenen) till mellersta och den andra (bigrenen) till norra 
skärgärden. Den förstnämnda grenen när “genaste vägen och med min- 
sta kostnad“ hafvet öfver Dragsmark ati nägon af Morlanda sockens 
mänga uthamnar, under det att den andra grenen mäste ga till endera af 
norra skärgärdens tre uthamuar, d v. s. till Bottnafjorden, Grebbestad— 
Krossekärr eller Strömstad. Af dessa tre uthamnar har den mellersta, cen- 
tralt belägna, gemenligen gifvits företrädet. Den sistnämnde grenlinien bör 
vidare, pa samma gäng som den tjenstgör säsom uthamnsbana för norra 
dkärgärden, äfven till större eller mindre part af sin längd kunna ingä sä- 
som del uti och utgöra en första begynnelse till en framtida längdbana 
genom hela länet. Skulle nägon af de nämnde tva sydligare uthamnarne 
väljas till ändpunkt för den norra grenlinien, medgifver dennas riktning 
dock alltid en framtida utsträckning äfven till den eller de nordligare ham- 
narne. — Jfr Bohuslänsk Fiskeritidskrift, 1884, sid. 32—41, 107—108, 
119, 133, 135—137. (Utg. anm.) 
