321 
sträckningarna blifva högre och mer reguliera, men detta. 
forändrar icke landskapets skaplynne i det hela. Säsom en 
följd af denna landets natur, i förening med bristen pä& pas- 
sande vägfyllnadsgrus, som flerstädes förefinnes, är det pä- 
tagligt, att säväl vägbyggnads- som vägunderhällningsbesvä- 
ret skall i allmänhet falla sig kostsamt och svärt. Ocks& 
finnes p& de oftast smale och krokige bohuslänske vägarne 
en rik tillgäng p& större och mindre branta backar, hvilka 
försvära framkomsten, anstränga dragarne och fresta päa äk- 
donen, ehuru endast lättare lass kunna forslas. Orsaken 
hvarföre vägarne inom länet äro af dylik eller i allmän- 
het mindre god beskaffenhet fär dock icke endast sökas. 
uti förenämnda omständigheter utan jemväl uti sättet, hvarpä& 
de blifvit anlagda eller hafva tillkommit. Man var förr e] 
synnerligt hemmastadd i konsten att afdıka mark, och tölj- 
aktligen undvek man sorgfälligt att lägga vägarne ı dalgän- 
gar eller nedom bergen, der ofta sankare mark och käll- 
spräng anträffades. Derföre föredrog man, följande fästigar, 
rid- och gängvägar, att klättra högt upp pä berg och backar för 
att fä torr, fast mark för sine gängare*). En kännbar brist 
p& farbare vägar rädde ocksä inom länet allt intill senare 
tider. Sä veta ännu äldre personer att omtala, huru i de- 
 ras barndom flerstädes, der man numer färdas fram med 
äkdon, icke funnos annat än obanade rid- eller gängvägar. 
Öfver bristen p& farbara vägar inom provinsen klagar ock 
är 1663 länets dävarande guvernör, HARALD STARKE, hvilken 
uti en dä om länets förhällanden afgifven berättelse härom 
förtäljer följande: “Eftersom icke heller här & landsorten 
tillförene hafver varit nägra sädana landsvägar, att man med 
y 
*) Häraf kan förklaras, hvarföre man till och med & lifligt befarne 
iandsvägar — som t. ex. den till kommitterade öfverlemnade utredningen af 
stignings- eller lutningsförhällandena ä& allmänne landsvägen genom Säfve- 
dals härad förbi Landvetter visar — erhöll backar, som hafva en stigning 
eller lutning af frän 1:15, 1:10 ända till 1:7, da deremot nu för tiden 
Väg- och vattenbyggnadsstyrelsen endast i nödfall tilläter en stigning af 
1420; 
