325 
rade, hvarföre detta icke sä mängenstädes hädanefter torde 
ifrägakomma. Hvad öfrige allmänne vägar ang, sä är det 
omöjligt, att for närvarande kunna uppgifva, huru mänga af 
dem kunna tarfva undersökning i och för nyanläggning 
eller förbättring; men kommitterade föreställa sig, helst fä 
förslag till anläggning af nye vägar till dem inkommit, att 
för flere än en fjerdedel af de äldre allmänne vägarne i 
sin helhet kunna icke i den närmaste framtiden dylika un- 
dersökningar ifrägakomma. Gifven sak är ocksä, att dylıka 
undersökningar icke böra verkställas annorstädes, än der 
de äro af behofvet päkallade och der, hvarest en mer all- 
män och allvarlig mening förefinnes, att ävägabringa de 
vägförbättringar, som undersökningarnä afse. 
Beträffande undersökningskostnaderne, sä& hafva kom- 
mitterade af sakkunnige personer inhemtat, att dessa lära 
bestiga sig frän 300 till 500 kr. per mil, beroende af ter- 
rängförhällandena och undersökningarnas omfattning. Un- 
der förutsättning alltsä, att 32 mil komma att undersökas 
pa skilda ställen och med svärare terrängförhällanden, sä 
att undersökningskostnaden komme att blifva den högsta 
eller 500 kr. per mil, skulle denna i sin helhet blifva 
16,000 kr. Bidrag till bestridande af undersökningskost- 
naderna hafva dock för närvarande icke äskats för mer än 
16 mil. Enligt kommitterades äsigt bör dock Landstinget 
icke ensamt best& undersökningskostnaderna, utan jemväl 
de härader eller kommuner, som hafva största intresset och 
gagnet af en vägförbättring, böra visa sitt nit genom nägra 
uppofiringar. För öfrigt torde Landstinget eller väghällare 
böra hänvända sig till Konungens Befallningshafvande inom 
länet för att genom dess bemedling söka att, som hitintills 
ibland skett, till vägundersökningar bekomma nägon andel 
af de medel, som riksdagen ärligen till detta ändamäl an- 
visar, hvarföre Landstinget endast till sädana vägundersök- 
ningar, som icke kunna komma i ätnjutande af statsbidrag, 
borde lemna understöd. Huru stort understöd, Landstinget ı 
