343 
Om fiskrökning. 
Utdrag ur cand. pharm. S. A. Bwce#’s berättelse till Selskabet for de norske 
Fiskeriers Fremme öfver en af honom 1880 företagen resa för studiet af 
fiskrökeriers anläggning och drift *). 
I. 
Holländska rökerier. 
De ställen, jag besökte för att sätta mig in uti röke- 
riernas inrättning och drift, voro i Holland Nieuwediep, Sche- 
veningen, Rotterdam, Vlaardingen, Maassluis, Kralingen och 
Pernis samt i England Harwich, Lowestoft, Yarmouth, Grimsby 
och Hull. 
Det holländska sillfisket försiggär säsom bekant huf- 
vudsakligen i Nordsjön och idkas der med drifgarn. Vlaar- 
dingen och Maassluis äro de vigtigaste stapelplatserna och 
beredningsorterna för saltad sill (“pekelharing“), under det 
att Scheveningen är s& godt som det enda tillverkningsstäl- 
let för rökad sill (“bokking“). Nieuwediep utgör deremot 
hufvudmarknaden för färsk fisk, som derifrän nedlagd i is 
exporteras till de stora städerna pä kontinenten. Hollands 
främsta kund för säväl rökt som färsk fisk är Belgien, som 
forbrukar omkring 70 procent af den holländska rökta sillen. 
De holländska bokking-rökerierna äro alla af 
samma konstruktion, och man kan nästan säga, att man 
sett samtliga, när man sett ett sädant. Till ett välinrättadt 
rökeri hör förutom sjelfva rökhusen ocksä en egen byggnad 
för sillens utvattning, upplag af bränsle, korgar och annat 
*).Med författarens begifvande öfversatt af A. V. L. 
