le velee 
til at udbrede sig over et stort Omraade trods de kemiske, 
fysiske og klimatologiske Vanskeligheder, dette bereder dem; 
jeg skal her kun holde mig til det andet Spørgsmaal; men 
jeg agter ikke, i det mindste ikke foreløbig, at behandle 
dette i Almindelighed, men ønsker at indskrænke Besvarelsen 
til kun at gjælde Molluskerne i den nordlige og østlige Del 
af Atlanterhavet, altsaa ved Grønland, Norge, England og 
sydligere, — og dette er vel det bedst undersøgte Parti af 
saadan Størrelse i Verden. — 
Det, at der i det varme Middelhav og i de kolde ark- 
tiske Egne findes særegne Former, medens saadanne mangle 
i de mellemliggende Dele af den tempererede Zone, tyder 
påa en mærkelig Overensstemmelse mellem de kolde og 
varme Klimater; men allerede i 1846 har dog S. Lovén i 
en interessant Afhandling i ,0Ofversigt af Kgl. Vetenskaps- 
Akademiens Fårhandlingarf, 3die Aargang 1847, pg. 2532—274 
paavist en anden Overensstemmelse; han gjør nemlig i 
denne Afhandling pg. . 268 opmærksom paa, at ved 
Sicilien ere Sneglene i Artsantal Muslingerne 
langt overlegne, og det'sammme gjælder ved Grøn- 
lands Kyster; men ved England og Norge ere de 
omtrent lige i Artsantal. Han. søger dernæst at paavise, 
at denne Uoverensstemmelse paa de forskjellige Steder i 
Forholdet mellem Sneglenes og Muslingernes Artsantal hid- 
rører fra, at Muslingerne gjennemsnillig have en 
større geografisk Udbredning end Sneglene, og 
at de ,hafva formågan att trifvas under sådana olika 
yttre inflytelser som en olika polhåjd foranlederf, og: ,i 
folje håraf blir således en fauna, som, så at såga, befinner 
sig i rørelse, jemfårelsevis rikare på Acephaler ån den, som 
år i stillhet.” Han synes her at antage, at Indvandringen af 
sydlige Former, foranlediget ved Istidens Ophør, endnu ikke 
