Br ye 
ikke påa, at han har Ret i Hovedsagen, at ved England 
er Muslingernes Artsantal større i Forhold til 
Sneglenes end baadeidearktiske Have og i Middel- 
havet, og jeg gjør det saa meget hellere, som det saa ud- 
mærket stemmer med mit ovennævnte Resultat, at der i den 
nordlige Del af den tempererede Zone i Europa ikke findes 
Arter, hverken af Snegle eller Muslinger med ,snæver?” 
Udbredning, d. v. s. særegne Arter; jeg behøver jo 
blot at tilføje: og fordi Muslinm'gerne som Regel have 
større Udbredning end Sneglene, ere dé her usæd- 
vanlig hyppige. — 
Jeg kommer nu tilbage til det opstillede Spørgsmaal, 
hvorfor Arterne med snæver Udbredning sky England og 
Norges Vestkyst, men findes baade nord og syd derfor; 
man kunde jo næsten fristes til at tro paa ,Skabelses- 
centrernesf store Indflydelse paa den nuværende geografiske 
Udbredning endog indenfor disse snævre Omraader. — 
I den nævnte . Afhandling pg. 272 udtaler Lovén, at 
blandt de ydre Vilkaar, der bestemme Havdyrenes Ud- 
bredning, maa Vandets Saltholdighed og Temperatur nævnes 
i første Række, og jeg maa heri give ham Ret. Det 
er nu en vel bekjendt Sag, at Havoverfladens og altsaa 
ogsaa de nærmest under den liggende Vandlags aarlige 
Middeltemperatur er størst ved Ækvator og aftager jævnt, 
dog rettende sig efter locale Forhold, hen imod Polerne. 
Det er imidlertid ikke den aarlige Middelvarme, der har størst 
Indflydelse påa de i Vandet levende Dyr, thi man kunde 
meget vel tænke sig, at to Have havde samme aarlige Middel- 
temperatur, og at dog kun det ene var skikket til at 
huse et rigt Dyreliv; thi hvis Temperaturen i det ene af 
disse til de forskjellige Aarstider vexler meget, udsættes 
