99 — 
ene Side og Hjælm paa den anden; et lille Individ er endog 
taget ved Hatterbarn øst for Samsø. — Den synes dog ikke 
at ynde de store Slikpartiers Midtpunkter i det sydlige Katte- 
gat og i Østerrenden; i det dybe (over 30 Fy.) Vand ud for 
Gøteborg og Trindelen mangler den helt. Nord for Skagen 
gaar den, som saa mange andre Dyr, længere ud paa Dybet 
end i det øvrige Kattegat, nemlig paa c. 50 Favne; ja paa 
70 Favne har jeg dér endog fundet et lille dødt Individ. 
Som oftest findes den paa den blandede Bund i hundredevis, 
men i det sydlige Kattegat tager den af i Mængde, og de 
fleste Individer ere der døde; paa Slikbund findes i Reglen 
ikke saa mange sammen som paa blandet Bund. 
Coecum glabrum Mig. 
Denne lille ejendommelige Snegl kjendes kun som sub- 
fossil i vore Farvande og endda kun ved Limfjorden, nemlig 
ved Aastrup, samt i Følge Collin i Livø Bredning og i Virk 
Sund. 
Vermetus (Stephopoma) Lyngbyanus Mørch. 
I 1868 opstillede Mørch i ,Proc. Zool. Soc.” en ny Art 
af Vermetideslægten Stephopoma paa et. Laag af en 
Snegl, fundet ved Gilleleje af Lyngbye. Senere har 
han ment at gjenfinde en Skal af denne ny Form i Col- 
lins Samling; men det var en lille og slet konserveret Skal, 
som Collin i sm ,Hellebæksfauna" formoder, snarere til- 
hører en af vore Trochusarter. Jeg er meget tilbøjelig til 
at give Gollin Ret, thi Mørchs Henføren af det omtalte 
Laag til Vermetiderne er en fuldstændig Fejltagelse. Jeg 
har påa zoologisk Museum fundet Originalstykket, og ved at 
lægge det og et Laag af Turritella terebra under Mikro- 
7 ke 
