ke ION Er 
Grunden findes spredt over en stor Dél af Farvandene, nem- 
lig imod Syd til en Linje trukken fra Anholt til Horsensfjor- 
dens Munding. — En lignende Udbredning have flere andre 
Mollusker, såa man maa vel antage, at det er de samme 
Naturforhold, der bestemme denne Udbredning; alene af den 
Grund vilde det, naar man ikke kan forandre disse, være 
haabløst ved Udsætning af Østers at søge at udbrede dem 
videre mod Syd; jeg opfatter Forholdet saaledes, at Ungerne 
af de nord for den omtalte Linje levende Østers aarlig forsøge 
at trænge længere frem mod Syd, men at det af en eller 
anden Grund er dem umuligt at leve længere inde i vore 
Farvande. Det har dog som bekjendt ofte været forsøgt at 
udsætte Ostrea edulis ved vore Kyster, men alle Forsøgene 
ere mislykkede; man har nemlig ikke rigtig villet tro paa, at 
den omtalte Linje virkelig er en naturlig trukken Grænse for 
Østersens Udbredning, og, hvad der navnlig har bidraget til 
at rokke denne Tro, er, at man saa mange Steder syd for 
den finder døde Østersskaller ofte i store Mængder, ja hele 
Østershanker findes saaledes f. Ex. paa Bunden af Egense 
Strand i Odensefjorden; da denne Strand nu er udtørret, 
har jeg her haft rig Lejlighed til at undersøge Forholdene 
og har kunnet bore indtil 6 Alen ned i en saadan gammel 
Østersbanke; lignende findes ogsaa mange andre Steder saa- 
ledes ved de østjyske Fjorde og ved Issefjordens mange For- 
greninger, ja endog ved Skjælskør og i Svendborgsund er der 
fundet døde Østersskaller; fra en Kjøkkenmødding ved Haders- 
lev og en anden ved Ekernførde kjendes de ogsaa; dette maa 
være nok til at vise, at Østersen i en ældre, geologisk sét ikke 
særdeles fjærn Tid har levet længere mod Syd i vore Far- 
vande, end den gjør den Dag i. Dag. 
Som allerede nævnt findes der rige Østersbanker i Lim- 
