a 
systematisk uppställning af arterna”; i dessa båda yttranden 
ligger väl en ganska tydlig uppgift, att äfven min nämnde med- 
sökande ”begagnat sig af sina föregångares skrifter” 
Hvarje sak kan, såsom bekant, ses från tvenne sidor, och 
det, som för min medsökande är förtjenst, stämplas af Prof. 
W. hos mig såsom ett stort fel. Han sekunderas häruti tro- 
get af Prof. N., som förklarar: ”Cuique in re lichenologica 
perito . . . . manifestum erit, auctorem . . .. ex auctoribus 
haurire quod affert, meis hic sedulo utens scriptis”. Emeller- 
tid letar man förgäfves hos begge efter något bevis för att jag 
från någon annan än Prof. N. skulle hafva oärligt tillegnat mig 
deras uppgifter. I detta afseende försökes ej ens ett bevis; 
att jag deremot prålar med från N. falskeligen lånta 
söker Prof. W. genom följande trenne påståenden bestyrkas 
1. ”Det hufvudsakliga”, säger Prof. W., ”som om liche- 
nernas och svamparnas skillnad sins emellan säges af Mag. 
Fries, återfinnes i Prof. Nylanders Synopsis omntum l- 
chenum hucusque cognitorum pag. 2—6, och den resumé af de 
skiljande karaktererna, som Prof. Nylander anf. st. p. 6 
gifver, har äfven af Mag. Fries blifvit hufvudsakligen lagd 
till grund för uppställningen af de momenter, hvilka han anför 
vid redogörandet för skilnaden mellan nämnda växtgrupper”. 
Nu är emellertid verkliga förhållandet helt enkelt det, som 
äfven vid en blott flyktig genomläsning af min disputation 
borde hafva fallit granskaren i ögonen, att visserligen såväl 
Nylander som jag behandlat samma ämne, men att min be- 
handling af detsamma hufvudsakligen och i de flesta fall går 
ut på att vederlägga Prof. N:s yttrade åsigter. Det resultat, 
till hvilket jag vid granskningen af de sex olika ”momenterna” 
, 
kommer, är intet annat än det, att jag, angående fyra, hvilka 
tillika vidlyftigast afhandlas, kommer till diametralt motsatta 
åsigter mot dem Prof. N. hyllar. — Men detta är — besyn- 
nerligt nog! — ett bevis för det att ”det hufvudsakliga”, som 
jag härom anför, ”återfinnes” i Prof. N:s arbete, hvarur jag 
”tillgodogjort” mig detsamma. Vore beskyllningen ej så gra- 
" verande och ärekränkande, skulle den utan tvifvel hafva samma 
verkan, som det löjliga alltid åstadkommer, 
