å 
ställen framhålla, att jag mot Prof. N. uppträdt ”på ett fält, 
disputations-litteraturen vid Upsala Universitet, der denne icke 
är i tillfälle att försvara sig”, hvilket Prof: W. ”ej kan annat 
än » beklaga”. — Att angripa en värnlös är alltid föraktligt, 
men detta kan ej här ega sin tillämpning, ty disputations= 
litteraturen är ingalunda något inom Upsala område inneslutet, 
utan SEE sig snart äfven utom detsamma. Jag för min 
del måste bekänna, att jag vid författandet af min disputa- 
tion afsåg, att densamma skulle sprida sig äfven till utlan- 
dets botanister och af dem erhålla sin dom, och 'att jag i 
detta afseende ej misstagit mig, visar sig deraf, att jag redan 
sett den citerad och omnämnd: i tyska, franska, schweitziska 
och italienska skrifter. Och inför denna domstol; Europas 
botanister, står det Prof. N. lika fritt som mig att försvara 
sina läror mot de gjorda inkasten, och att han äfven är af 
denna öfvertygelse vittnar den kritik, som han: öfver min 
disputation i Flora meddelat. — Enligt de åsigter, som Prof. 
W. hyllar, "måste det anses opassande att i en akademisk dis- 
putation behandla en till universitetet ej börende eller en af- 
liden persons skrifter, alldenstund denne ”ej är i tillfälle att 
försvara sig”; en kritik af t. ex. Schellings eller Hegels 
läror måste derföre alltid på nämnda plats anses ”mindre lämp- 
lig” eller t. o. m. ”beklagas”, och likartadt blir förhållandet 
med hvarje vetenskaplig kritik. — Huru för öfrigt ”Mag. Fries 
i ett berömande omdöme om hans disputation, uttaladt af den 
Filosofiska Fakulteten härstädes, kan sökå ett stöd mot denne 
sin motståndare” (Pro rof. N.), kan jag ej fatta. Prof. W. vet 
mer än vel, att någon blind auktoritets-tro inom naturveten- 
skaperna ej finnes, utan att det enda gällande är bevis, grun- 
dade på rigtiga observationer och på rigtig tolkning af de- 
samma. Det berömande omdöme, som jag af Fakulteten er- 
hållit och för hvilket jag är högst tacksam, kan derföre lika 
litet för mig vara ett vapen mot Prof. N., som Prof. W:s 
smickrande utlåtanden kunna tjena Prof. N. till ett bevis på 
felaktigheten af min kritik af hans system och öfriga åsigter. 
Sedan jag nu genomgått och, såsom jag hoppas, till fullo 
bevisat haltlösheten af Prof. W:s beskyllningar mot mitt ”för- 
