PE 
34 | 
af mitt arbetes titel, Genera Heterolichenum Europea reco- 
gnita, som för enhvar med latinska språket något förtrogen 
ej bör vara tvetydig. Det begrepp, som med recognoscere ut- 
tryckes, innebär nemligen blott en granskning , och hufvud- 
ämnet för min afhandling är äfven, såsom dess titel utsäger, 
en kritik öfver de af äldre och nyare lichenologer föreslagna 
genera bland: de högre lafvarne. Något inpassunde af nya åsig- 
ter på det Friesiska laf-systemet har varit fjerran från mitt 
arbetes ändamål, ty tvärtom står det hufvudsakligen i ett in- 
different förhållande till hvarje s. k. lichenologiskt system. Eger 
neml. den i detsamma försökta begränsningen af genera något 
värde, så kan hvarje system begagna sig af de resultater angående | 
denna begränsning, till hvilka jag kommit. Detta min afhand- | 
lings indifferenta förhållande till det ena eller andra systemet 
har jag jemväl (p. 36) tydligen tillkännagifvit, der det yttras, | 
att systemet, vid framställningen af arbetets verkliga ämne, | 
endast derföre kommit i fråga, emedan vid anförandet af ge- 
nera något system måste följas. Och hvarföre jag dervid före- 
drog det Friesiska framför andra, härleder sig af min öfver- j 
tygelse, att detsamma i många fall eger företräde framför alla 
andra och isynnerhet fönienför. det Nylanderska, med huru stora | 
anspråk det än framträder. 3 
”Det mest originella dervid”,; fortfar Prof. W., ”är den j 
mängd af nya slägtnamn, med hvilka Mag. Fries ansett sig 
böra rikta vetenskapen”. För enhvar, som sjelf granskat min i 
disputation, måste detta påstående i sanning synas obegripligt! 
Sannt är det visserligen, att derstädes anföras 125 slägten, . 
af disputationen. Ty hvilka äro de nya namn, som rg > bil 
rr 
SR Si t. ex. under slägtena n. 7,61, 63. TI;CTA, ock vi, OR 
det heter: ” 'num satis naturale genus?”, ”a subsequente forte reg | 
satis distinetum”, ”genus, ut videtur, | Mb rr tikelelr ÄR de 
