3 
E 
3 
3 
| 
EE 
3 
- 
NN 
d 
: 
37 
ter angifvas — och det ehuruväl många af hans arter utan 
tvifvel äro kollektiva och ehuru ett ej obetydligt från detta 
område redan kända arter ej äro författaren bekanta. Korte- 
ligen, utan att angifva någon bestämd siffra, vågar jag med 
bestämdhet påstå, att hela Europas kända art-antal af lafvar 
betydligt öfverstiger 600. 
Vidare anser jag mig ytterligare böra fästa uppmärksamheten 
på, att jag ingalunda obetingadt godkänt alla de 125 slägten, 
som jag anfört, utan att jag om flera bland dem tvärtom ut- 
tryckt min förmodan, att de måste indragas, ehuruväl jag tills 
vidare ansett mig böra i dessa fall låta andras auktoritet gälla 
mer än mina egna gissningar. 
Sannt är emellertid, att jag antager flera genera än Prof. 
N., men den frågan må tillåtas: på hvilka grunder kan Prof. 
W. bestämma, huruvida det eller det antalet är för stort eller 
för litet? Det enda rigtiga medlet härtill synes mig vara, att 
antingen underkasta de af mig i afhandlingens tredje afdelning 
(pag. 25—36) angifna grunder för slägtenas begränsning en 
kritik och visa, att jag dervid begått felaktigheter och miss- 
tag, — eller ock att, rp erkännande af de EE mig anförda 
grundernas rigtighet och giltighet, framvisa att jag sjelf vid 
tillämpningen (pag. 47—112) gjort mig sekrgg till fel och 
inkonsequenser mot dessa mina principer. Utan att gå tillväga 
på detta sätt synes det mig vara uppenbart för enhvar, att 
klandret och ropet på ”för många genera” blott äro toma ord, 
som ej ega något annat stöd än enhvars subjektiva öfver- 
Prof. W. har emellertid helt apodiktiskt förklarat, att talet 
125 är för stort, under det han å ena sidan klandrar mig för 
att hafva gjort anmärkningar mot Massalongo, som anta- 
git ungef. 50 flera, och å den andra utan klander anför, att 
Prof. Nylk inrymt alla af honom kända arter i 114 genera. 
Men må det tillåtas att blott för jemförelsens skull fråga: hvil- 
ken dom skulle väl Prof. W. fälla öfver nutidens botanister i 
allmänhet, om han jemförde deras skrifter med t.ex. Linnés 
Systema Nature eller Flora Suecica, blott räknande antalet af 
genera men ej fästande sig vid grunderna, på hvilka de hvila? 
