14 



p. 61. Sedermera har han i sina faunor alltid åberopat detta ställe af 

 sin It. Oel. och anför uttryckligen (kursiveradt) endast Öland såsom vi- 

 stelseort för arten ("habitat in sylvis densissimis Oelanduc locis subhu- 

 midis"). På Öland har aldrig någonsin Limax maximus Auctt. (= Liinax 

 cinereus Lister) blifvit tagen, och då denna art ingenstädes för öfrigt i 

 hela Sverige blifvit funnen, så är det fullkomligt felaktigt, att öfverflytta 

 Linnés namn på en utländsk, för honom okänd, art, endast derföre, att 

 han såsom synonym citerade denna sednare efter en äldre ofullständig 

 beskrifning, hvilket var så mycket förlåtligare, som dessa arter först i 

 sednare tider blifvit skilda från hvarandra. 



2. Limax cinereus Lister, 



Cinereus; clypeiis nigro- maculatus; ahäomen fasciw longihi- 



(IhiidiLtis vel maculis nigris in seriebus posltis, squamis ongusfis, 



suhflexis; carina dorsalis ohtusa; solea pedis unieolor^ älha. Vn- 



cini laterales a seocagesimo apindo secundario. Long. 125 — MO mm. 



Limax cinereus Lister Hist. anim. angl. (1678) t. 2 f. 15. Muller 

 Verm. Hist. II (1774) var. /3 & 7. Hevnemann Malak. Blätt. VHI 

 (1861) p. 98, 163; IX (1862) p. 56; X (1863) p. 205 t. 2 f. 1. - Li- 

 max antiqnorum Férussac pr. p. Historia Moll. (1819) p. 68, pl. IV. 

 ,— - Limax maximus Moquin-Tandon pr. p. Moll. Fr. II (1855) p. 28. 

 GoLDFuss Verh. nat. Ver. Westph. (1856) p. 62. Mörch Syn. Moll. 

 Dan. (1864) p. 5. — Eulimax maximus Malm Göteb. Vet. och Vitt. 

 Samh. Handl, X (1868) p. 54, t. 4 f. 10. 



Kroppen långsträckt, på bakre fjerdedelen ganska skarpt och 

 något vågigt kölad, vid ändan starkt sammantryckt; manteln (sköl- 

 den) stor, framtill afi"uudad, bakåt utdragen till en ganska lång 

 spets, med fina, mindi^e tydliga, koncentriska, vågiga strimmor; 

 bakom manteln har kroppen på hvardera sidan omkring 33 oregel- 

 bundna serier af smala, något naggade och på sidorna tvärstrim- 

 miga kölar ; utmed foten äro de omkring 56 ; en half mantellängd 

 bakom manteln samt vinkelrätt emot kroppens längdaxel finnas om- 

 kring 44 kölserier; kroppens längd går till 140 mm., tjocklek vid 

 andhålet till 16 mm.; ö£ra trefvarne 18 mm. långa, finkorniga, nå- 

 got mer än 4 gånger så långa, som de nedre. Färgen är något 

 rödlätt lei'grå, manteln med runda eller aflånga, stundom delvis 

 sammanhängande, ofta skarpt begränsade svarta fläckar ; bakkroppen 

 med 6 rader aflånga svarta fläckar ; fotsulan enfärgadt hvit. Käken 

 gulbrun, slät, med en framskjutande trubbig tand vid midten af 

 den konkava sidan. Tungmemhranen har 145 — 160 tvär- och 80 

 längsrader hakar (Goldf.), af hvilka midtelhakarne och sidohakarne 



