29 



erne, strsekkende sig längs Vandskorpen eller endog liggende med 

 den störste Deel af Kappen under Vandet." Han är ganska liflig, 

 inen, framför allt såsom ung, mycket ömtålig ; han afsöndrar i 

 mängd ett genomskinligt, segt och klibbigt slem samt vid beröring 

 äfven ymnigt en vattenaklig vätska, och är det isvnnerhet genom 

 denna han får sitt glatta, transparenta, uppblåsta utseende. Malm 

 har sett honom förtära små mjuka svampar, som växte på ek, björk 

 och flera trädslag, och anses han derföre vara en af de sniglar, som 

 äro af nytta för skogen. På hösten lägger han 20 — 30 isolerade 

 ägg, som äro ovala, 4 mm. långa, 3 mm. breda. 



Utbredning. I Sveriges sydliga och mellersta landskaper har 

 denna art en stor utbredning och finnes säkerligen der öfverallt. 

 Det nordligaste ställe, hvarifrån jag sett den, är Funnäsdalsberget i 

 HerjedaJen, derifrån dr F. Söderlund meddelat exemplar. I Norge 

 fann E. v. Mårtens arten allmän i Bergen, hvarest den t. o. m. 

 'träffades på miu"ar inom staden, vid Ahsund, på klippor, allmän, 

 men vid Trondhjem sparsam; i Ringerige, ungefiir 700' öfver haf- 

 vet, synes den vara allmän (Collin & ipse). I Danmark: Ögrup- 

 pen, på Sjelland den allmännaste spetssnigeln i bokskogarne (Mörch), 

 Möen (Mörch); Hdlfön, i Viborgstrakten sälls. (Fedderskn), Flens- 

 borg och Silkeborg (C. M. P.); Bornliolm (Benzon). 



Denna snigel finnes på Island, Fseröarne, i Finland och Ryss- 

 land, äfvensom den är mer eller mindi^e utbredd i England, Frank- 

 rike, isynnerhet de norra provinserna, hela Tyskland ända långt 

 ned i Italien, der v. Mårtens tagit den på murarne af ett kapell 

 på romerska Apenninerna samt i en liten kastanjeskog vid Salermo. 

 I Siebenbiirgen finnes den till en höjd af öfver 7000 ' öfver hafvet 

 (Bielz). 



Anm. Ingen, som jemför de hvarandra så högst olika figurerna på 

 tungmembranens hakar af Lehvumnui marginata hos Malm och Lindström 

 i deras ofvan citerade, samtidigt utkomna, afliandhngar, kan tro annat, 

 än att figurerna tillhöra icke blott skilda arter, utan olika genera. Ge- 

 nom författarnes bevågenhet har jag varit i tillfälle att undersöka tung- 

 membranerna hos de resp. originalexemplaren och kan derföre upplysa, 

 att figurerna tillhöra ssmma art, nemligen den anförda Z/. märg., men 

 att Malms figurer visa huru de särskilda hakarne af l:sta och 2:dra ord- 

 ningen synas, då de stå tätt packade intill hvarandra, hvarvid deras bakre 

 parti undanskymmes, hvaremot Lindströms visa hurudana hakarne äro, 

 då de skärskådas hvar för sig-. 



