30 



Subfam. Vitrinina. 



Corporis pars posfcrior a pede distincta, spiraliter con- 

 torta et testa vestita. 

 DjlllTt liar foten framtill sammanväxt med kroppen, som är 

 spiralvriden och innesluten inom ett skal. Andhålet under man- 

 telns kant. 



Gen. 'VItriiia 'Dräp. 



Testa depresso-glohosa (vel auri/ormis) imperforafa, pellu- 

 cAda, tennissima, liyalina, sjnra perhrevi; anfr. 2 — 5, cele- 

 riter accrescentes, tilthnus dilatatus; ap er tur a ampla, lu- 

 nata vel rotundata; peristoma tcnue. 



Djuret stort och långsträckt, med nacken kölad, fotsulan delad 

 i tre långsfält, manteln ojemn, sköldlik, sträckt långt utom skalet, 

 betäckande en stor del af ryggen, på högra sidan försedd med ett 

 tungformigt, ljust färgadt bihang, som utvändigt är tryckt intill- 

 skalet och ständigt är i en vågformig rörelse ; trefvarne 4, de två 

 nedre mycket korta; Tiäken slät, böjd, med ett kort utsprång i mid- 

 ten af främre kanten ; tungmcnibranens midtelhakar trespetsade, 

 sidospetsarne korta , den mellersta långt utdragen , sidohakarne 

 långa, något krökta, spetsiga, med bispets, de yttersta nästan med 

 sågad kant. 



Skalet nedtryckt, klotrundt (eller öronformigt), mycket tunt och 

 bräckligt, genomskinligt, stai'kt glänsande, glasaktigt, oftast stötande 

 i grönt, utan nafvel; vindningarne få (2 — 3) och hastigt tillta- 

 gnnde, med en föga framstående tillplattad spira; mynningen stor, 

 rundad, med bågformigt utskuren spindelkant. 



1. Glassnäckorna uppehålla sig alltid på fuktiga ställen, der 

 de oftast äro att finna tidigt på våren och sent på hösten, ty.de 

 iiro icke ömtåliga för kölden, utan föredi'aga låg temperatur, men 

 de äro känsliga för torka. Äfven under icke alltför stränga vin- 

 trar äro de i rörelse, hvai'emot de i mellersta Europa och hos oss 

 vid inträffad torka hålla vintersömn, såsom så många subtropiska 

 och tropiska arter. I nordligare och regnigare trakter äro de i 

 verksamhet hela sommaren. De äro lifliga djur, som krypa mun- 

 tert omkring, draga sig vid beröring blott för ögonblicket tillbaka 

 eller söka befria sig genom masklika röi-elser af foten. Under kry- 

 pandet och stundom då djuret hvilar är det tunglika mantelbihan- 

 get, som vid högra sidan skjuter upp mot skalet, ständigt i en våg- 

 formig rörelse. Enligt Moquin-Tandon m. fl. utgöres glassnäckor- 



