50 



vidgad och nedtryckt, hos gamla exemplar nära mynningkanten för- 

 sedd med en gul tvärvalk eller band ; sömmen grund ; na f vein tem- 

 ligen trång, men djup ; mynningen i förhållande till skalets bredd 

 stor, äggrundt-månformig ; iimnsuinmen enkel, hvass. 



1. vircscens: testa hyalina vel vii^idula (skalet grönaktigt, glas- 

 klart). 



Förekommer under multnande blad, under mossa, inom barken 

 på gamla stubbar, under stenar, nedfallna träd o. s. v., både i löf- 

 och barrskogar. 



Dtbrediiiiig. I Sveriges södra och mellersta delar finnes denna 

 snäcka på mångfalldiga ställen inom hvarje landskap, men den sy- 

 nes dock ingenstädes vara ymnig. HelsingJand (Bollnäs: F. S.) 

 och Herjedalen (Ortholmen: F. S.) äro de nordligaste provinser, 

 hvarifrån jag erhållit den, men den förekommer ganska säkert äf- 

 ven i Lappland. I Norge: vid Volden i Söndmör (Ström), vid 

 Molde, vid gästgifvaregården Suul på fjellryggen emellan Norge och 

 Jemtland samt högt upp på ett fjell vid Hargheim i Romsdalen 

 (W. L.), vid Ostensöen, Ladegaardsöen m. fl. st. nära Kristiauia, 

 vid Hamar och Herstad i Hof s:n (O. S. J.) ; Frogneråsens barr- 

 skogar båda färgvarr., på Eidswold (C. M. P.). Enligt prof. Lill- 

 jeborg har Upsala universitets-museum en ljus form (Z. viridulaV) 

 från trakten af Varangerfj orden. I Danmark, Ögrttjppen: Marien- 

 lyst (Möller), Bröndholmsdal (Stp.), Frederiksdal och Charlotten- 

 lund (Mörch), skogarne vid Fuursö och Veile sö (C. M. P.) m. fl. 

 st. allmän på Sjelland (mycket sällsynt i Rude skog vid Holstein- 

 borg: Stb.), Korselitze på Falster (C. M. P.) ; Halfön: skogarne 

 vid Viborg (Fedd.), Aarhuus, Lillaa Vesterskov, Veile, Flensborg 

 (C. M. P.); Bornholm: Curdts lund vid Rönne, Kanniksgården 

 (C. M. P.). 



I Siberien, norra och mellersta Europa, fi'ån Island och norra 

 Finland till Alpernas södi'a förgreningar, samt i Nordamerika, från 

 Stora Slafsjön till Mexikanska viken, finnes denna art utbredd och 

 kan anses vara en allmän snäcka i största delen af detta vidsträckta 

 område. 



På anförda ställe beskrifver Ström sin Helix liammonis sålunda : 

 "Hon liknar till skapnaden de s. k. ammonshornen, är temligeu 

 platt och har på öfre sidan 4 vindningar, af hvilka den förste är 

 nästan lika så tjock, som alla de öfrige, men på den undre fins 

 blott en enda och i midten ett liål eller en rund håla. Mynningen 

 är nästan såsom hos föregående (Vitrina), men proportionsvis mindre 



