77 



slägte samma omfång, som hos v. Mårtens i Ai.bers Hpliceen. I 

 Pfeiffers Monographia Heliceorum imiefattai" detsamma derjeinte 

 si. CochJosfi/J(i. pr. p. , Pj"eijf'rri((, Nanma, Sfevopvs, Zornfcs (Hya- 

 lina). MarhrocycJls, Sagda och Lntrochroa. Uppfattadt. till denna 

 vidd äro af si. Helix beskrifua 2910 lelVande arter (inclusive "spe- 

 cies minus cognitse") samt (jmkring 22(j fossila från tertiara forma- 

 tionerna. Vid de förra bör dock anmärkas, att ett icke ringa antal 

 (kanske ett par hundi'a) s. k. arter bör indi"agas, såsom varande 

 blott varieteter eller synonymer, samt att bland de återstående gan- 

 ska många finnas, för h vilka intet hemland är kändt. Hvad som 

 vid undersökningen af detta slägtes geografiska utbredning genast 

 fallei- i ögonen är de.ss förhållande till Bnlimifs, det näst Helix art- 

 rikaste slägtet af alla mollusker. , TleNr har dubl)elt så många arter, 

 af hvilka blott en sjettedel (omkring 400) tillhöra Vestliga Herai- 

 spheren, de öfriga gamla verlden. BuUnms-fonnerun äro deremot 

 till antalet vida i)fver vägande på vestra halfklotet, så att Sydamerika 

 har norr om Amazonfloden 270 sp. af Bulimus. men blott 70 sp. 

 af Helix. samt emellan Amazonfloden och La Platå nära 300 sp. 

 af Bulimus och endast 47 af Helix. Ett anmäi'kningsvärdt undan- 

 tag härifrån gör de stora Antillernas fauna, ty på Kuba har Helix 

 114 arter, Bulimus 31, på Jamaika H. 9(i, B, 18, på Haiti H. 50, 

 B. 13, på Portorico H. (iO, B. 17 arter. Gemensamma för båda 

 halfkloten äro (om vi nu återgå till den i detta arbete gjorda be- 

 gränsningen af slägtet) blott H. Iiarpa och de båda arterna af sub- 

 gen. Vallonia; de öfriga Europeiska arterna, som finnas i N. Ame- 

 rika, nemligen H. hisjnda, n/fescens, Jtorfensis och aspersa äro dit 

 införda "l)y commerce" från England. I vestra delen af N. Ame- 

 rika finnas nära anförvandter till H. aspersa och två andra Euro- 

 peiska snäckor, H. pisana och arhustorimi, och den sednare är t. 

 o, m. af hela gruppen Arionta den enda Europeiska, de många 

 öfriga stora arterna tillhöra isynnei'het Kalifornien. De egentliga 

 Cnmpylaema tillhöra uteslutande tempererade zonen af gamla verl- 

 den, men hafva två nära beslägtade fåtaliga grupper, FAtrycampta 

 och Ar/Jaja, i S. Amerika. Vidt uthredda i gamla verlden äro de 

 arter, som tillhöra gr. Hygromm; de sträcka sig från Skottland 

 till Java och karakterisera isynnerhet mellersta och norra Europa. 

 De bekräfta den allmänna regeln, att ju nordligare en snäckgrupp 

 går, ju mera utbreder den sig iifven mot öster och vester. Den 

 sydeuropeiska faunan eller medelhafsgebietets karakteriseras isynner- 

 het af sina talrika XeropkilfT : Gonostoma (och £^^? a j förbinder mel- 



