79 



(1819) till Mullers åsigt <ioh upptog slägtet Helix till samma om- 

 fång, som han (und. gen. llcJirarion och Helicolimax rr: Vitrina), 

 men fördelade det i XIV suhgenera (Helicoplmnfa ■=. Daudeliardia 

 Hartm., Cochlohydra = Succinea Dr., HcNcor/ena. Helicodonta, He- 

 Ucigona, IMircUa och Hdicoi^tfila :=: Helix Dräp., CocMosfyla z=z 

 Bulimus Dr. et Lam.. CocJiUfonia och CorÄ??"*^^^)^ =: Achatina Lam., 

 CochHceUa och CorJ/Jof/om ^=i Bulimus Dr. et Lam., CoehJodonta 

 z=^ Pupa Dr., Coehlodrna = Clausilia Dr.). Så, som Dråparn aud 

 begränsade detta sliigte, har det bil^ehållit sig med föga vexling 

 ända till nyare tider och många framstående malakologer bekänna 

 sig ännu i det närmaste till hans åsigt. Dit hör i främsta rummet 

 L. Pfeiffer i hans stora arbete Monographia Heliceorum (vol. V. 

 1868). — Det första egentliga försöket att efter skalets beskaffen- 

 het i natmliga grupper indela detta slägte, gjordes af Studer i 

 Syst. Verz. der Schweizen Conch. 1S2(>. Oaktadt Férussacs åter- 

 gång till ett äldre åskådningssätt, bilda dock flera af hans afdel- 

 ningar af slägtet Helix naturliga grupper. Ar 1837 blefvo dessa 

 samtidigt ytterligare ökade af Charpentier i Bex, Held i Miinchen 

 och Beck i Köpenhamn, af hvilka den förste (i Catal. des Moll. 

 terr. et fluv. de la Suisse) i förening med Agassiz änuu sluter sig 

 temligen nära Férussac, den andre (i Isis) utmärker sig genom nog- 

 granna beskrifningar på sina grupper och den tredje (i Index moll. 

 musei Christiani Frederici. utan något beskrifvande ord) har den 

 förtjensten, att först hafva samlat äfven de utländska arterna i be- 

 stämda grupper. Liksom skalets höjd hos malakologerna näst efter 

 Lister, Guai.tieri, Rumphius. Linné och Adanson var en grund- 

 karakter för klassifikatiouen af alla Univalvler, så spelade sedan 

 den upphöjda eller ncdtrycldK sjnran en stor rol i de olika syste- 

 merna vid grupperingen af Helices. Lamarck bildade sitt genus 

 Carocolla af sådana arter, som hafva skalet mycket nedtryckt och 

 försedt med köl, en karakter, som dock icke kan vara af generiskt 

 värde, då de flesta Helixarter äro såsom ungar mer eller mindre kölade. 

 PoRRO anser värme och torka vara orsakerna till skalets nedtryckta 

 form och köl. Arterna af det Lamarckska slägtet Carocolla äro ock 

 särdeles ymniga i södra Europa (Sicilien, Spanien), liksom i Marokko, 

 hvaremot i mellersta och norra Europa blott finnes H. lapicida. I För- 

 enta Staterna saknas sådana nästan alldeles och de äro mycket rara 

 i Sydamerika, södra Afrika och Indien, hvaremot de äro talrika på de 

 flesta ögrupper, ss. Jamaika, Haiti, Antillerna, Canari-öarne, Fihppi- 

 nerna o, s. v. Ett närmai'e stvxdium af Helices, gjorde att man snart 



