80 



öfVergaf att anse skalets form vara en karakter af framstående värde. 

 En sådan är deremot mynnincjläppens form. Hos Fékussac finner 

 man hans Ltunasfowfs ocli Apiostmnes såsom sektioner inom fiera 

 grupper af Helices och Bulimi. Beck delade Helices efter mynning- 

 läppen i flera afdelningar, ss. tenuilabres, intusmarginati, planilabres, 

 X'eflexilaljres och crassilabres, och äfven L. Pfeiffer har i alla upp- 

 lagorna af sin Monogr. Helic. hufvudsakligen härpå grundat sin 

 uppställning af det stora Ilelix-slägtet, Tänderna i niynnmrit")! 

 äro af vigt för artskillnaden, men kunna föga användas vid bildan- 

 det af genera. De stå alltid i omvändt förhållande till skalets stor- 

 lek, så att de ökas till antal och storlek alltsom skalets voljMn min- 

 skas. Så inum mångfalldiga Helixgrupper, så hos Sydamerikanska 

 Bulimi och Europas Pupaä och hos Itåde Helix och Pupa finnas 

 species (t. ex. H. polygyrata, P. weinlandi), som blott i sitt yngre 

 stadium äro försedda med mynuingtänder. Nafveln, hvarvid Pfeiffer 

 i sin anordning af slägtet mycket fäster sig, är alltför olika efter 

 olika utveckling hos snJickan och spirans olika höjd (se Tachca, 

 Pahila, Hygromia &c.) att hafva ens specifikt värde, hvaremot 

 MöRCH anser att skalets färg samt antalet och Jaget af hunden äro 

 af mycket systematisk vigt, alltid i relation till formen af käkar 

 och kärlekspilar. Endast den kalkhvita färgen är beroende af lokala 

 fcirhållanden, af hetta och torka, och man finner den isynnerhet i 

 Afrikas öknar och i Peru. Flera sådana hvita arter få det normala 

 antalet band, om de komma till fuktiga och mindre solbelysta plat- 

 ser. De arter, som hafva syllikt pyramidformig pil och 2 glandulse 

 mucosa;, h vardera med 3 eller 4 grenar, hafva aldrig öfver 5 band. 

 Arter med i spetsen böjd pil och 2 enkla eller klynnedelta glan- 

 dulse mucosaä hafva aldrig mer än 4 band; basalbandet saknas all- 

 tid. Ett hvitt, halfgenomskinligt band på snäckans midt antyder 

 en fårad, i kanten krusad, käke. Flera band än 5, såsom hos Xe- 

 ropMla. angifva i allmänhet närvaron af två syllika, krokiga pilar, 

 utan basalkrona (Mörch Journ. Conch. Juli — Oct. 1865). Det är 

 de anatomiska undersökningar, som under sednare åren med tillta- 

 gande ifver blifvit gjorda, och de resultater, som deraf äro vunna, 

 hvilka framför allt tvinga till betydliga förändringar i uppfattnin- 

 gen af detta stora och artificiella slägte, äfven om man ännu ej 

 kommit nog långt, för att utan tvekan framgå på den nya banan. 

 Det är isynnerhet tuggverktygen (käkar och tungmembran), som, 

 genom det inflytande deras olikhet har på djurens val af födoäm- 

 nen och hela lefnadssätt, blifvit lagda till grund för flera nyupp- 



