86 



genusnamn för gruppen ; Held (Isis 1837) bildar för densamma 

 slägtet Coenaforla; hos Mökch (Syn. Moll. Dan. 1864) förenas sub- 

 genus Pomatia med Tachea Leach under genus Helicogena Risso. 



1. llclix {Mtuiatia Linné. 

 Testa senii-obtecte-2)erforaf.a, gJobosa, vcnirkosa, rugoso-sfriafa, 

 lineis spiraUhus confcrtis, rvfcsccns vel flavescens, fasciis obsoicfis 

 fuscis iwfafa; avfr. 5; aperfura ampla, sitbrotundo-orata ; peri- 

 stonta patidum, siibincrassahim. Diam. 35 — 40, alt. 30 'mm. 



Helix pomatia Linné Syst. Nat. X (1758) p. 771; Fauna Su. ed. 2 

 (1761) p. 528; Syst. Nat. XII (1768) p. 1244. Muller Verm. Hist. 

 II (1774) p. 43; Svensk Zoologi I: 3, t. 18. Nilsson Hist. Moll. Su. 

 (1822) p. 17. RossMÄssLER Iconogr. I (1835) p. 54, f. 1, 2, 79. 

 Pfeiffer Monogr. Helic. I (1848) p. 234. Fwele Norske moll. (1853) 

 p. 9. Moquin-Tandon Moll. Fr. II (1855) p. 179, t. 14, f. 1--9. 

 Jeffreys Brit. Conch. I (1862) p. 177. Westerlund Sv. Moll. (1865) 

 p. 59; Coll. Typ. Moll. Su. (1868) n:o 47; Syn. crit. moll. (1870) 

 p. 38. — Helicogena pomatia Mörch Syn. Moll. Dan. (1864) p. 26. 



Djuret gulgrått eller smutsgult, med de ganska långa tref- 

 varne blekare och den breda foten på undre sidan grå eller hvit- 

 gul; hufvud och trefvare fiukorniga, bakkroppens öfre sida grof- 

 kornig, med nätformigt förenade mörkare mellanrum. Kärlekspilen 

 omkr. 8,5 mm. lång, med särskild krona, hufvud, hals och spets; 

 kronan består af en krans små upphcVjda lister, som utgå från och 

 omgifva öfre kanten af hufvudet, hvilket nedåt afsmalnar till en 

 hals; från små upphöjningar på hufvudet utgå äfven de fyra lister, 

 som sträcka sig längs sidorna af den något krökta spetsen; lister- 

 nas kanter tjocka. 



SJcalet stort, starkt och fast, klotformigt, stundom med mera 

 utdragen spira ovalt-klutformigt, gult eller bruuaktigt, oregelbundet 

 grofstrimmigt, på de öfra vindningarne med fina spiralstrimmor, 

 nästan glanslöst, siste vindningen ofta med 3^ — 5 bredare eller 

 smalare, ljusare eller mörkare bruna längsband, hvilka stundom 

 sammanflyta, stundom blifva mycket otydhga; stundom finnes blott 

 ett band på vindningarnes midt; invändigt är skalet svagt rosen- 

 rödt; vindningarne 5, konvexa, tilltaga hastigt i vidd och äro för- 

 enade genom en starkt utpräglad söm; siste vindn. bukig, mycket 

 större än de öfrige tillsammanstagne; mynningen stor, snedt run- 

 dadt månformig; nmnsöminen något utböjd och förtjockad, invän- 

 digt rödbrun; spindelkanten tillbakaviken såsom en bred lamell öf- 

 ver nafveln, som deraf är nästan betäckt. 



