89 



I Istrien, Kroatien och Dalmatien är den mer eller mindre ersatt 

 af H. ligata, i mellersta Italien af H. cinda och Jncormn. I vestra 

 och södra Frankrike, i Spanien, Portugal samt i de sydliga Donau- 

 länderna saknas den. Ett märkvärdigt undantag från regeln om 

 formernas förminskande i högre och kallare trakter är (enl. Char- 

 PENTiER Wiegm. Archiv 1838, II, p. 268) H. pomatia, som på 

 Alperna stiger till en höjd af 3000 fot öfver hafvet och ständigt 

 tilltager i storlek ju högre den kommer. 



Avm. Vid denna och de två nästföljande arterna har jag begagnat 

 de nu allmänt brukliga beteckningssätten för färgvarieteterna. Det band, 

 som är närmast sömmen, kallas det första, hvarföre det 5:te finnes vid 

 skalets undre sida. 0,0,0,0,0 vill således säga att skalet är utan band, 

 O, O, 3, O, O att blott ett band, det tredje, finnes, en bfige öfver två eller 

 flera siffror att de motsvarande banden sammanflutit till ett enda bredt 

 band o. s. v. 



Stihgen. T a che a IjEACb. Testa subglobosa, carnca,flat)a 



vel hl fen, fasens clistincfis 1 — 5 ornata (scepe coti- 



color); an fr. o, idtinms convexiis tumidus; aper- 



tura perobliqua, late hinaris; xjeristonia rcflcxum, 



Jahiatum, margine columellari stricto. 



SJcaJcf utan nafvel, nästan klotrundt, rödt eller gult, med 1 — 5 



band (ofta enfärgadt) ; vlndn. 5, den ytterste konvex, uppblåst; 



wgnningcn ganska sned, 1)redt raånformig; nmnsömmen utböjd med 



lilpp invändigt, spindelkanten rak. De s. k. glandulce nitfcosfe 



8 — 10. Ep)ipliragnia hinnartadt, 



1. På buskar och vid murar i trädgårdar, i lundar o. s. v. 

 lefva dessa snäckor på f^Jr ljuset öppna ställen, utan att dock, så- 

 som XcrophUee, utsätta sig med förkärlek för solens strålar. På 

 fuktiga platser bhfva de vanligtvis hfligt gula eller rödaktiga, på 

 ton-a och sohga mer eller mindre hvita. Redan under tertiärperio- 

 den var denna grupp i Tyskland representerad af flera arter (t. ex. 

 H. viognntiacn och sylvestrina) , i de äldre diluviallagren har man 

 blott funnit den alpina H. sylvatica, men i det yngre diluvium 

 finnes ingen art, så att denna grupp synes hafva varit underka- 

 stad en inskränknings- och en återutbredniugsperiod (Mart.). Af 

 de 8 species, som enligt E. v. Mårtens (Albers Heliceen 1860) höra 

 hit, finnes en (H. coquandi Morel.) i Marokko, en (H. splendida 

 Dr.) i södra Frankrike och Spanien, en (H. sylvatica Dr.) på Al- 

 perna, Jura och Cevennerna, en (H. vindobonensis C. Pfr.) i Ö- 



