101 



ter; sällsyntast af alla äro ex. med fem skilda band. Vid Darm- 

 stadt i Hessen är //. vem. allmän, men liögst få ex. liafva baud, 

 hvaremot af den der äfven allmänna H. hört. inga bandlösa skal 

 blifvit funna. I södra Frankrike, Schweitz och norra Italien är 

 H. ncm. äfven öfvervägande enfärgad. 



Anm. Då O. F. Muller i sin Historia Vermium H (1775) skilde 

 Helix nemoralis och H. hortensis från hvaraudra, begick han det felet, 

 att öfverfiytta Linnés namn nemoralis på formen "labro fusco," ty Linnés 

 Helix nemoralis är icke den snäcka, som mi så kallas, utan är samma, 

 som Maliers H. hortensis! Då Miiller delade denna i två arter, var det 

 (utom det ringa stöd han hade i Linnés Mus. L. U. af år 1764) troligen 

 på grund af dessas förhållanden inom Danmark, som han tilldelade den 

 med mörk läpp Linnés artnamn. Sedermera har aldrig tvifvel öfver rik- 

 tigheten häraf uppstått hos någon, utan har namnet fått en förädlande 

 "serugo temporis," som gör att detsamma, oaktadt dess oriktighet, torde 

 böra bibehållas. Källan för Linnes Helix nemoralis är hans Iter Oeland. 

 (förrättad år 1741) p. 127 ("Cochlea vulgaris. testa variegata Petiv.: mus. 

 5f n. 14, låg här och der i lundarne af åtskillig färg"), och denna källa 

 citerar han med samma ord både i första upplagan (1746) och i den an- 

 dra (1761) af sin fauna ("habitat in nemoribus It. Oel. 127"). Helix ne- 

 moralis Jitctt. finnes ingenstädes på hela Oland, hvaremot Helix hor- 

 tensis Miill. der är allmän "i lundarne"! 



Snhgen. År i o ni a Leach. Testa conoideo- vcl depresso- 



gJohosa, plerumqvc fascia ohscura supra-mediana; 



anfr. 5 — 6, ffltinttrs convex^is , tnniidifs; (ip)er- 



fttra mngnn, ohl/qua, Ju nntG-rof undata; pif^ ris tonni 



lata lahiatum, pafuhim, margine columellari ar- 



cnato, rcjicxo. Glati duJce mucosce 2, sinipliccs. 



Ep ip h r a g ni a mewhranacea. 



Slalct koniskt- eller nedtryckt -klotformigt, merendels med ett 



mörkt längsband ofvan midteu ; r/ndn. 5 — 6, den ytterste konvex, 



uppblåst; mynningen stor, sned, måuformigt rundad; mimsömmen 



vidgad, med en bred, invändigt hvit, utvändigt gul kant ; spindel- 



l-anten bågböjd, tillbakaviken vid iiaiVeln. Glandider mucosce 2, 



enkla. Epjii^hragmrt, binnartadt. 



1. Helix nrl)ii storum och dess anförvaudter lefva på buskar 

 och på marken, inånga individer på samma ställe. Den förra för- 

 ändrar sig mycket efter lokala ocli klimatiska förhållanden och är 

 den enda snäcka af denna grupp (enligt begränsningen bos Albers), 

 som tillhör Europa; de 10 — 12 öfriga finnas i Kalifornien och 

 Mexiko. Såsom egen art bör dock siik:erligeu (att döma efter talrilei 



