106 



uppräknar den). I några delar af Schweitz och Norge är denna 

 den allmännaste större snäcka och liksom den mot norden och på 

 Alperna (på Grossglockner tagen vid 8600 fot) af de större Helices 

 går högst, så är den bland dessa den enda som i Tyskland går 

 tillbaka till diluvialtiden (v. Mart.). Anmärkningsvärdt är att var. 

 alpestris, som nu tillliör endast de högsta fjelltoppar och den högre 

 norden, finnes fossil i Englands öfre tertiärformation (Jeffr.). Va- 

 rieteten alpestris förekommer i hela Alp-gebietet, i Siebenbiirgen , i 

 England vid Hoddersden, Herts, på de sumpiga stränderna af floden 

 Lea. Var. picea på Vogeserna, Schwartzwald, i Schlesien, Sieben- 

 biirgen, på Shettländska öarne och Island. 



Anm. J. GvvvN Jeffreys tviflar på att Linnés Helix arbu storton är 

 ofvanstående art. I British Conchology I. p. 190 säger han: whether it 

 is the species which Linné described as H. arbustorum is questionable, 

 as his diagnosis ("Testa twibiliccita, convexa, acuminata, apertura sub- 

 orbiculari biviarginata, antice elongata^'') is searcely applicable to this 

 species. På samma skäl uttalade redan O. F. Mijller samma tvifvel. 

 Linnés vid första påseendet afvikande diagnos låter dock lätt förklara 

 sig. Linné gjorde nästan ingen skilnad emellan umbilicus och perforatio 

 (vid H. hispida säger han i diagnosen "testa umbilicata," men i beskrif- 

 ningen "testa subtus perforata") och man träffar ej sällan exemplar af 

 denna art med rätt vid nafvelöppning. Med "acuminata" menar han den 

 hos många former ganska spetsiga spiran. Mynningen kallar han "bi- 

 marginata," emedan inom den tillbakavikna mynningkanten (ed. I. p. 370) 

 finnes en med densamma parabel läpp eller valk, och mynningen kallas 

 derjemte "antice elongata," emedan den derigenom afviker från den cir- 

 kelrunda form, soui i diagnosen tilldelas den. Linnés beskrifning på 

 färgteckningen liäfver dessutom all t\ ekan, om hvilken snäcka han menat. 

 Ingenting är emellertid vanligare hos Linné, än att han i beskrifningen 

 skildrar en art annorlunda än i diagnosen, och vill han sannolikt i den 

 förra mera framställa de afvikelser han känner, än olika synpunkter för 

 uppfattningen af en arts karakterer. 



llellx *iu<Iis MlJHLF. 



Testa minor, gJoboso-depressa, spira planiusctda, umhilicata, 

 subcostata, maculis fiavis in lineis transversis subconfluentibus ; 

 "flagellum animalis brevius." 



SJcalet mindre, nedtryckt-klotformigt med plattad spira, ojemnt 

 af starka, men oregelbundna tvärstrimmor, med de gula fläckarne 

 nästan sammanflytande till tvärgående linier; nafvelöppningen tyd- 

 lig; "flagellum kortare än hos H. arbustorum." 



