108 



fattade derunder äfven gen. Stcnogyra Shuttl. Risso (Hist. Nat. 

 Eur. merid. 1826) iusla-änkte namnet lill det omfång det för när- 

 varande har. RossMÄssLER (Iconogr. 1837) fiistade först uppmärk- 

 samheten på dessa snäckors nära förvan dtskap med Xerophilse, men 

 förde dem till Bulimus, och Moquin-Tandon (Moll. Fr. 1855) åter- 

 förde dem först under Helix på grund af beskaffenheten hos käken 

 och de s. k. Glandulae mucosse ("Malgré la forme de sa coquille, 

 cette espéce est évidemment une Ilélicc et non un Bitlime. La 

 structure de sa måchoire ne laisse aucuu deute å cet égard. A la 

 vérité ce mollusque ne posséde pas de bourse ä dard, mais il a 

 une vésicule vermiforme parfaitement caractérisée."). Äfven E. v. 

 Mårtens (Albers Heliceen 1860) och Mörch räkna dem till Helix, 

 hvaremot Pfeiffer förer dem till Bulimus. 



5. Helix acuta MUll. 



Testa minutissime perf orata, conico-turrita , irregtdariter 

 striata, albida, fasciis et strigh fuscis varie ornata; anfr. 9 — 10, 

 convexinsculi, siimnn carinafi, sequenies rotundati, uUinnis ^j^ lon- 

 gitudinis non cequans; ap er tur a ovalis; peristoma rectum, 

 acutum, siniplex, margine coluniellari memhranaceo, superne re- 

 jlexo, perforationem fere claudcnte. Long. 15, diam. Ö^j^ mm. 

 (Pfr.). 



Helix acuta MIiller Verra. Hist. H (1774) p. 100. Moquin-Tandon 

 Moll. Fr. n (1855) p. 280, t. 20, f. 27. -^ Bulimus acutus Brug., 

 Draparnaud, Lamarck, Rossmässler Iconogr. VI (1837) p. 41, f. 378. 

 Pfeiffer Monogr. Helic. II (1848) p. 214. Jeffreys Brit. Conch. I 

 (1862) p. 233. 



Djuret gulgrått. 



SJcalct koniskt-tornlikt, oregelbundet finstrimmadt, gråhvitt el- 

 ler med gulaktig anstrykning, enfärgadt eller med 1 — 2 afbrutna, 

 sällan sammanhängande, mörkt rödbruna eller nästan svarta band, 

 ännu oftare med ljus- eller rödbruna strålforraiga streck; vindn. 

 9 — 10, svagt konvexa, småningom tilltagande i storlek, de öfversta 

 släta glänsande, enfärgadt bruna, de öfi-e vid nedre kanten tvärt 

 afsatta mot sömmen och derigenom något litet skjutande utom öfi'e 

 kanten af näste vindidng, siste vindniugen endast hos unga, full- 

 komligt koniska, exemplar med en sådan kant rundtomkring ne- 

 derst, hos äldre kon vex, nedtill afrundad; 5ömme«djup; mynningen 

 sned, hälft äggrund, något högre än bred; munsömmen rak, enkel, 

 hvass, ytterkanten bågböjd, spindelkanten föga mer än hälften så 



