109 



lång, med sin öfre, tillbaka vik na, del nästan betäckande den trånga, 

 men temligen djupa nafveln (Tyska ex.). 



Körokouist. På torra växter, på soliga sandiga stililen, isyn- 

 nerhet hafsstr änder, äfvensom på lon-a, nästan alldeles växtlösa 

 ställen (ss. vid foten af stadsmurar omkring Rom högst ymnig). 

 Djuret är lifligt och så skyggt, att det vid minsta beröring skyn- 

 dar att draga sig inom skalet. Liksom sina samslägtingar brukar 

 denna art vid torrt väder fästa sig hårdt icke blott vid de växter, 

 hvarpå det uppehåller sig, utan den ena snäckan på den andra till 

 större och mindre klumpar. Om solens hetta är för stark, så till- 

 slutes skalmynuingen med en mycket tunn och genomskinlig epi- 

 plu"agma, i hvilken finnes ett litet hål, som motsvarar läget af re- 

 spirationsöppningen , så att djuret kan andas frisk luft, utan att 

 utsätta kroppen för solljaddet (Jeffr.). 



ttbrcdniiig. I Danmark är ett exemplar (af var. alha) taget 

 i trakten af Nykjöbing af DuiiDE-Lund. 



I hela Medelhafsregionen är denna snäcka allmiin, äfvenså i 

 närheten af Atlanten, och på fälten och sandkullarne vid hafvet i 

 södra och vestra England samt i Irland. Den skall äfven en gång 

 vara funnen nära Romanshorn i Schweitz af Hartmaun, 



ff TJmhilicaicB. 

 Skalet med nafvel. 



Siibgen. X e r op h il a Held. Testa calcarea, plus minns 

 umbilicata, glohoso-dejyressa, wulfi-lineata, scepc uni- 

 fasdata (vel concolor); anfr. 5 — 6; ap er tur a 

 lunafo-rotundata vel subcircularis; peristoma acu- 

 tuni, intus lahiatum. 

 STxolet kalkartadt, med mer eller mindre vid nafvel, nedtryckt 

 klotformigt, ofta med flera än fem mörka längsband, stundom blott 

 med ett eller enfärgadt; vindningarne 5 — 6; mynningen månfor- 

 migt rundad eller nästan cirkelrund; munsömmen rak, hvass, in- 

 vändigt med läpp. 



1. Dessa snäckor uppehålla sig, såsom gruppens namn säger, 

 på torra, starkt solbelysta ställen, på de ödshgaste hedar, med kort 

 gräs beväxta jordvallar, på kalkklippor, i hvars springor de om 

 dagen gömma sig, under stenar och på murar, endast de större 

 koniska arterna äfven på buskar, alltid i stora sällskaper tillsam- 

 mans. De finnas vida mera vid kusterna än i det inre af Europa 

 och förekomma hufvudsakUgen i länderna omkring Medelhafvet, i 



