114 



FredriksvJern har just. råd. dr. C. M. Poulsen år 1841 funnit 

 många lefvande exemplar. 



På Europeiska fastlandet har denna snäcka en vidsträckt ut- 

 bredning. Den finnes på Apenninerna och i norra Italien, i Illy- 

 rien, Dalmatien, Böhmen, Ungern, Polen, Bulgarien, Siebenbiirgen 

 och Dobrudscha, Kraiu (vid Laibach), Kärnthen (vid och i Klagen- 

 furt), öfra Österrike (vid Hall), nedra Österrike, Tyrolen, Salz- 

 burg , vid Bamberg och vid Berlin ( på Templower -berget och 

 vid Potsdam mycket ymnigt) samt vid Biarritz och Besangon i 

 Frankrike. 



Anm. Helix ericetorum och de former, som stå i närheten af den- 

 samma, äro inom denna för öfrigt ytterst svåra grupp troligen de mest 

 föränderliga och tillfölje deraf de mest omtvistade. Om en af dem, nem- 

 ligen H. candicans 7i., gäller detta i all synnerhet. Albers (Heliceen 

 ed. 2 af E. v. Mårtens) säger om dess utbredning: "Sie ist eine Bewoh- 

 nerin des siidostlichen Europa's, sie beginnt in Ungarn, meine Exemplare 

 sind in der Umgegend von Ofen gesammelt, und geht durch die Krimm, 

 Turkei (Umgegend von Constantinopel !) bis nach Georgien (Abastamans!). 

 Die aus den angegeben Lokalitäten stammenden Exemplare sind in ihrer 

 Grösse verschieden, sie wechseln zwischen 16 und 20 Millim. im grössten 

 Durchmesser. Es kommt aber eine kleinere sonst in gar nichts verschie- 

 dene Form vor, die ich aus Natolien vom Taurus-Gebirge besitze, welche 

 nur 12 Millim. im grössten Durchmesser misst. Wenn es sehr unwahr- 

 scheinlich ist, das H. candicans im nördlichen Italien gefunden wird, ist 

 es anderer Seits als gewiss anzunehmen, dass sie in Deutschland nicht 

 vorkommt. Wenn auch Pfeiffer, Monogr. III p. 132, H. obvia Z. und 

 Hartm. als Var. anfiihrt, so beruht dieses wohl ohne Zweifel auf Irrthum, 

 um so mehr, da er sich auf eine Angabe des Herrn Archidiaconus Schmidt 

 in Aschersleben beruft, wenn dieser sagt, (Malak. Z., 1850, s. 113), er 

 könne die Berliner H. ericetorum (obvia Z.) von H. candicans Z. nicht 

 unterscheiden." Det var på grund af dessa yttranden, äfvensom emedan 

 dr. E. v. Mårtens anf. st. ej upptager annan utbredning för denna art 

 än Tyskland, Ungern, öfre Italien och södra Ryssland, således med förbi- 

 gående af sin egen fordna uppgift af södra Norge, som jag i Synopsis 

 critica molluscorum upptog den Norska formen såsom H. ericetorum. 

 Sedermera har jag af Ii. candicans erhållit talrika authentika exemplar 

 icke blott från trakten af Berlin och många ställen i mellersta Tyskland, 

 utan genom herrar Bielz, v. Vest och Jickeli från Siebenbiirgen, V. M. 

 Gbedler från Tyrolen m. fl. st., hvilka jag efter noggrann jemförelse fun- 

 nit till alla delar öfverensstämmande med de exemplar jag erhållit af 

 justitierådet Poulsen från Norge, utom deri, att dessa hafva ännu mindre 

 rundad mynning. Artens utbredning är således vida större än hvad Al- 

 bers på anf. st. angifver. 



