142 



I Kraiii, Känithen, Steyermark, Tyrolen, Salzburg samt Ofra 

 och Nedra Österrike finnes denna snäcka på inånga ställen och stun- 

 dom ymnigt; vidare förekommer den vid Miinchen, Althausen och 

 Bamberg, flerestädes i konungariket Sachsen, vid Karlsbad i Böh- 

 men samt i Fettendorferskogen vid Birthälm i Siebenbiirgen. Att 

 döma efter denna utbredning, synes artens förekomst i Danmark 

 knappast vara annat än tillfällig. 



Subgen. Fetast a Beck. Testa anguste perf orata, co- 

 noiäea vel turhinato-glohosa, arctispira, gramtlato- 

 striata velpilosa; ap er tur a ohliqua; per i sto ma 

 stibrejiexum, intvs hihiatum, scepe dentatiim. 

 Skalet med en ytterst liten nafvel, rundadt kägelfor migt, an- 

 tingen tätt betäckt med mycket små, i rader ställda, knölar eller 

 något hårigt ; vindningarne ganska långsamt tilltagande ; mynningen 

 nedtxyckt, sned; mimsömmen något tillbakaböjd, invändigt med läpp, 

 ofta äfven med tänder. 



1. Jordsnäckor, som uppehålla sig under fuktiga, multnande 

 blad, helst i närheten af vatten, på sumpiga ställen eller invid bäc- 

 kar o. d. Blott 8 — 9 arter äro besla-ifna och tillhöra dessa huf- 

 vudsakligen södra och östra Europas bergstrakter och med en art 

 (JS. h/callosa Friv.) Siberien. Några af hithörande former bilda 

 en naturhg öfvergång till föregående grupp genom tydlig hårighet 

 och försvinnande tandbildning i mynningen. I de Nordamerikanska 

 skogarne motsvaras de af gruppen Triodopsis Raf. med 15 — 16 

 arter, af hvilka endast en (H. 2)ersonafa) tillhör mellersta Europa. 



2. Innan tillbörlig vigt lades på anatomiska karakterer för- 

 enades hithörande arter med H. fulva, med hvilken de hafva skalets 

 skapnad gemensamt och blef denna grupp (som jemväl räknade till 

 sig samma former, som den här omfattar) samtidigt (1837) kallad 

 Comdt(S af Fitzinger, Trochiseus (diminutiv af trochus, men icke 

 Trochiscus Sow.) af Held och Petasia (af jteTaaog, reshatt, efter 

 skalets form) af Beck. Sedan II. fulva blifvit skild, upptog Moquin- 

 Tandon (1855) under gen. "Helix gr. Petasia samma former, som 

 här äro räknade till samma grupp. Det förra namnet har dock 

 MöRCH (1864) öfvei-flyttat på H. fulva bland Yitrinina, men skiljt 

 hithörande arter inom tvenne subgenera (Perforatella Schl. och 

 Conidus FiTZ.) af si. Hygromia. E. v. Mårtens uppställer i Al- 

 bers Heliceen (1860) gruppen Petasia inskränkt till H. hidens och 

 hicallosa och samma begränsning göres af L. Pfeiffer, som kallar 



