145 



Galizien, Siebenbiirgen, Ungern och erkehertigdömet Österrike (myc- 

 ket sälls.) till Salzburg. Detta är dess egentliga sydgräns, nedom 

 hvilken den uppgifves endast vara tagen i enstaka exemplar vid 

 Laibach. I Tyroleu, i Schweitz och på Itahenska sidan om Alperna 

 är den icke funnen. Vestgränsen är svårare att noga bestämma, 

 emedan artens diluviala utbredning synes betydligt afvika från dess 

 närvarande. I de äldre diluviallagren vid Mossbach (nära Mainz) 

 och Cannstadt (vid Stuttgart) samt i s. k. löss i Badenska Rhen- 

 dalen och Wiirtembergska Neckardalen, men lefver nu hvarken i 

 Baden, Wiirtemberg, Hessen eller Nassau. De vestligaste punkter 

 i södi'a Tyskland, der den är funnen, synas vara Friedberg (öster 

 om Augsburg), Erlangen, Hauptmoor vid Bamberg, Schweiufurt och 

 Kissingen. I norra Tyskland äro Gotha, Selkethal på Harz, Han- 

 nover och Blunkenese vid Hamburg de vestligaste fyndorterna. I 

 hela Storbrittanuien, nästan hela Frankrike, hela Spanien, Italien 

 och Grekland saknas denna snäcka (E. v. Mårtens i Nachrichtsbl. 

 1870 n:o 11). Liksom den under äldre diluvialtiden var vida mera 

 utbredd, så var den äfven mycket allmännare än nu, hvaremot den 

 på de flesta ställen ersattes af de beslägtade II. cobrcsiana, edcntnla 

 och leucozona. Mera utprägladt än hos oss finnas på de högsta 

 Österrikiska Alperna, i Siebenbiii^gen, Bukowina, i sydöstra Frank- 

 rike (Elsas och Alperna) två former, en stor (diam. 12 — 13, höjd 

 8 — 9 mm., spiran högre, fäi^gen brunröd, munscimmen rödaktig), 

 som tillhör de bergiga trakternas torrare ställen, och en mindre 

 (diam. 8 — 9, h. 5 — ^6 mm., spiran lägre, färgen horngul, munsöm- 

 men hvit) i de lägre och sumpigai'e trakterna. 



19. Helix cilcntula Dr. 



Testa suhpcrforafa, conoklea, soUdmscula, gramdato-striafd, 

 snhpilosa, cornca; spira clcvaia, acntiusnda; an fr. 6, conrexi, 

 lente accrescenfes, ulfimiis antice vix descenäens, alhido-umringu- 

 Jatns, hasi x^lanhiscidKs; apcrtura ohliqua, suhfriaiu/idari-lnnaris; 

 pieristoma intus valde lahiafuii/, margine coIuDieJlari hrcvissiiiw, 

 hasali strictiuscnlo, introrsuin caUoso-dilafafo. Diam. maj. 8, miv. 

 7, alt. G mm. (Pfr.). 



Helix edentnla Draparnaud Hist. Moll. (1805) p. 80, t. 7, f. 14. 

 Ppeiffer Monogr. Heliceor. III (1853) p. 125. — Helix depilata 

 Moquin-Tandon Moll. Fr. (1855) p. 121, t. 10, f. 40, 41. — Hygro- 

 mia edentula Mörch Syn. Moll. Dan. (1864) p. 18. 



Fauna Älollusconim. 10 



