151 



Helix costata Muller Verm. Hist. II (1774) p. 31. Pfeiffer pr. p. 

 Monogr. Heliceor, I (1848) p. 366. Nord» & Nyl. Finl. MoU. (1856) 

 p. 23. Westerlund Sv. moll. (1865) p. 54; Synopsis critica moll. 

 (1870) p. 56. - Helkc pulcheUa a Nilsson Hist. Moll. Su. (1822) p 

 29. Rossm.ässler Iconogr. VII (1838) p. 6, £ 439. Friele Norske 

 Moll. (1853) p. 16. Moquin-Tandon Moll. Fr. II (1855J p. 140. H. 

 pulch. var. Jeffrevs Brit. Conch. I (1862) p. 225. - Vallonia co- 

 stata MöRCii Syn. Moll. Dan (1864) p. 17. Westerlund Coll. Typ. 

 Moll. Su. (1868) n:o 39. 



Djuret såsom hos H. pulcheUa. 



Skalet plattadt, vidt nafladt, icke glänsande eller genomskin- 

 ligt, hvit- eller gråaktigt, på tväi-en ribbadt eller med låga lameller; 

 vincln. 3*/2 — 4, konvexa, på båda sidorna af skalet skönjbara, den 

 siste vid mynningen nedböjd; mynningen nästan cirkelrund, obe- 

 tydligt uruupen af näst siste vindningen; munsöinmcn vidgad och 

 tillbakaviken, med kanterna nästan sammanlöpande på mynning- 

 väggen. 



Förcliommer i bergiga och steniga trakter, på tori'a och san- 

 diga ställen, vid foten och i springorna af murar och gamla vallar, 

 bland smolk och blad eller fästad på undi'e sidan af stenarne i sten- 

 rösen och stengärdesgårdar. 



Utbrediiiii^ densamma som för H. pulcheUa. 



Äfven utom denna Faunas område hafva dessa båda arter nä- 

 stan samma utbredning. De finnas från norra Skottland och pol- 

 cirkeln i Finland genom hela Europa till Madeira, Azorerna, Ka- 

 nariöarne, Algier och Kaukasus, äfvensom i östra Siberien, vid Amur 

 nära Japanska hafvet, i Thibet, på Bermudasöarne samt i Nord- 

 amerika från östra Kanada till Nebi'aska och Florida (H. pulch.)., i 

 Kansas, Cincinnati och Filadelfia (H. cosf.). I Sverige, Norge och 

 Finland är H. costata vida allmännare och på sina förekomstställen 

 ymnigare än H. pulcheUa, på Åland synes förhållandet vara omvändt 

 liksom i England, Danmark och de flesta delar af Tyskland. I 

 somliga trakter har man aldrig funnit båda tillsammans, i andra 

 träffas de stundom på samma ställe. 



Atim. Af de flesta författare förenas denna och föregående till en 

 art, än med costata till hufvudform (GiRXNER, Moquin-Tandon &c.), oftare 

 med pulcheUa (Nilsson, Turton, Draparnaud, Jeffreys m. fl.), eller (så- 

 som af Rossmässler) anses båda vara systerformer, af samma rang, utan 

 att hvarken vara specifikt skilda eller den ena varietet af den andra. 

 Så vidt jag kunnat finna hafva alla dessa författare lagt hufvudsaklig, 

 stundom uteslutande, vigt pä när- eller frånvaron af ribbor hos skalet. 



