158 



mynningen nedtryckt, månformig; munsönimen enkel, hvass, rak, 

 utom vid nafveln, der spindelkanten är tillbakaböjd. 



Förekoiutuer under nedfallna multnande blad (i England helst 

 under jernek, hos oss helst under bok), på blåbärsris o. s. v., isyn- 

 nerhet på fuktiga ställen i närheten af bäckar och källdrag i löf- 

 skogar, men äfven på torrare ställen. 



Itbredniiig. I Sverige upptäcktes denna vackra Snäcka först 

 i Skåne hösten 1S51 af prof. Lilljeborg vid W. Wram (i skogen 

 vid ett litet kärr straxt ofvan den s. k. Prestkällan), sedermera 

 tagen vid Båstad (adj. Thomson), på Hallandsås och i Pelsdalen 

 vid Tågrå (J. L.), vid Askeröd i Westerstad (O. N.), på Skäralid 

 mycket ymnig (O. N. & ipse) , i Ö.Götl. på Ombergs norra ända 

 nära Borghamn (K. A. enl. pi-of. Lilljeborg). I Biel', har jag en 

 gång tagit den vid Ronneby. I Danmark allmän och ymnigare 

 än H. aculeata, isynnerhet på Halfön (C. M. P; Ögruppen, i sko- 

 garne vid Fuursöen, i Valdbygaards skog vid Slagelse (C. M. P.), 

 Tadse Mölle (Stb.), i skogarne vid Nyborg på Fyen, Lille Klint på 

 Möen (C. M. P.); Halfön, i skogarne vid Viborg (Feddersen), i 

 Klusriis skog vid Flensboi'g, vid Aabenraa, i Treide skog vid Fre- 

 dericia, i Strandskogen vid Veile, i Linaa Vesterskov vid Juul sö 

 och på den motsatta sidan af sjön i skogen vid Himmelbjergets fot 

 och i de skogar, som omgifva dess topp, i Marseliesborgs skog vid 

 Aarhuus (C. M. P.), i Vestervelhngskov vid Randers (Stp.). 



Dessutom funnen i norra England, Anglesea, norra och vestra 

 Skottland, större delen af Irland, vid Kiel samt på ön Riigen. 



2. Discus FiTz. : testa aperte umhilicata, plus minus 

 convexa vcl depressa, striata vel costulato-striata ; 

 an fr. 4 — 7, csquales vel lente accrescentes ; ap er- 

 tur a lunari-rotundata; per is torna simplex, rectum, 

 acutum. Sagitta amatoria nulla. 

 Skalet öppet eller vidt nafladt, nedtryckt koniskt, konvext eller 

 plattadt, vanligen grofstrimmigt ; vindn. 4 — 7, långsamt tilltagande; 

 mynningen månformigt-rundad ; munsömmen enkel, rak, hvass. 

 Kärlekspil saknas. 



1. Dessa snäckor lefva vanligtvis sällskapligt under stenar, i 

 murkna stubbar, under bark o. dyl. Liksom de flesta till skalets 

 form mycket likna Hyalinerna, likna de dessa äfven i sin stora 

 utbredning. Från Kamtschatka, Lappland och Hudsons Bay länderna 

 utbreda de sig med olika arter till Himalaya och Natolien, till 



