164 



och Azorerna. I de sydligaste Länderna ersattes den dock till stör- 

 sta delen af den närbeslagtade H. solaria Menke och i N. Amerika 

 företrädes den af den analoga H. perspectiva Say. 



29. Helix pygm^a Dräp. 



Testa minut issima, deprcssa, supra convexiusrula, subnitiäa, 



pallide hrunnea re! rnfcsccns, concolor, snhtilissime striata (strice 



vix sub lentc conspicuce) , spira convexa, obtusissima; anfr. 4^1.^, 



convcxiuscidi, lente et rcgidariter accrescentcs ; suiura impressa 



separati, ultimus rotundaius, antice non dilatatus, non descendens; 



apertura late Innato-rotundata. Diam. Pj^ — 2, alt. '/^ — 1 mm. 



Helix pijgmcEa Draparnaud Tabl. Moll. (1801) p. 93. Nilsson Hist. 



Moll. Su. (1822) p. 32. Rossmässler Iconogr. VIII (1838) p. 37, f. 



532. Pfeiffer Monogr. Heliceor. I (1848) p. 97. Moquin-Tandon 



Moll. Fr. II (1855) p. 103, t. 10, f. 2—6. Nord. & Nyl. Finl. Moll. 



(1856) p. 27, f. 17. Jeffreys Brit. Conch. I (1662) p. 233. Wester- 



LUND Sv. Moll. (1865) p. 43; Synopsis critica moll. (1870) p. 61. — 



Discus pygmceus Mörch Syn. Moll. Dan. (1864) p. 11 ? — Patula 



pijgmaa Westerlund Coll. Typ. Moll. Su. (1868) n:o 25*. 



Djuret Ijusgrått, med rygg och trefvare mörka, öfre trefvarne 

 långa, smala och nästan cylindriska, foten smal, kort, baktill tjock 

 och kölad. 



Skalet mycket litet, plattadt, något hvälfdt på öfre sidan, ljust 

 rödbrunt, mycket fint och tätt tvärstrimmadt, matt eller stundom 

 något sidenglänsande; vinan. 4^/3, konvexa, mycket långsamt till- 

 tagande, skilda af en djup söm, den siste i'undad, framtill icke 

 vidgad, ej heller nedböjd; nafveln mycket vid, så att alla vindnin- 

 garne synas i densamma; mynningen bredt månformigt-rundad. 



förekommer i fuktiga skogar, under multnande trästycken, ned- 

 fallna blad, under stenar, vid gräsrötter o. s. v. Djuret är raskt 

 och hfligti i sina rörelser, men mycket skyggt, så att det drager 

 sig tillbaka i skalet vid minsta hinder, som möter. Det är käns- 

 ligt för ljuset, hvarför det isynnerhet är i rörelse om natten, säl- 

 lan om dagen utom under regn och emellan våta blad på mörka 

 ställen. 



Itbredning. I Sverige finnes denna vår minsta Helix från 

 Skåne åtminstone ända upp till Luleå Lap2)marlx, der v. Wallen- 

 BERG tagit den vid Qvickjock. I Norge vid Skiaker och Kongs- 

 vold på Dovre (O. N.) äfvensom ymnig på Malmön i Kristiania- 

 fjorden (C. M. P.). I Danmark flerestädes allmän och finnes 

 säkerligen i alla bokskogar i landet. 



