175 



tenue vel niargine dextro intns callo tenuissimo minuto. Long. 

 6 — 6*/2, diam. 2 — -S^/j mm. 



? Turbo muscorum Ström Trondhj. Selsk. Skrift. III (1765) p. 437. 

 — ? Helix suhcylindrica Linné Syst. Nat. XII (1767) p. 1248. — 

 Helix lubrica Muller Verrn. Hist. II (1774) p. 104. — Bulimus 

 lulricus Nilsson Hist. Moll. Su. (1822) p. 37. Friele Norske Moll. 

 (1853) p. 19. — Achätina lubrica Rossmässler Iconogr. I (1835) p. 

 88, f. 43. Pfeiffer Monogr. Heliceor. II (1848) p. 272. Nord. & Nyl. 

 Finl. Moll. (1856) p. 31, f. 26. — Bulimus subcylindrieus Moquin- 

 Tandon Moll. Fr. II (1855) p. 304, t. 22, f. 15—19. — Cochlicopa 

 lubrica Jeffreys Brit. Conch. I (1822) p. 292. Westerlund Coll. Typ. 

 Moll. Su. (1868) n:o 50; Synopsis critica moll. (1870) p. 63. — 

 Férussacia lubrica Mörch Syn. Moll. Dan. (1864) p. 26. — Zua 

 lubrica Westerlund Sv. Moll. (1865) p. 62. 



Djuret gråsvart, med mörkare hufvud, hals och trefvare samt 

 ljusare sidor. 



Skalet smalt äggformigt eller aflångt, långsamt afsmalnaude 

 till en i spetsen trubbig spira, genomskinande, stundom genom- 

 skinligt, starkt glänsande, ljust gulbrunt, för blotta ögat fullkomligt 

 slätt, under loupen försedt med fina ki*ökta tvärstrimmor, isynner- 

 het vid sömmen, under mikroskopet äfven med täta och fina spiral- 

 strimmor; vindningarne 6, temligen konvexa, långsamt tilltagande, 

 den siste nästan så stor som de öfrige tillsammans; sömmen något 

 djup, med en tvärstrimmig bård; mynningen oval, både upptill och 

 nedtill något spetsig ; munsömmen rak, tunn eller vid ytterkanten 

 invändigt försedd med en bred, svag, rödbrun eller köttfärgad läpp. 



1. ovata Jeffr.: testa obsciire brunnea; long. 6, diam. 3 mm. 

 (sk. mörkbrunt, ovalt). 



2. nitens Kok.: testa magna, firmis, nitidissima; long. 8 — 10, 

 diam. 3 mm. (sk. stort, starkt och mycket starkt glänsande). 



3. viriduJa Jeffr.: testa subhyaHna, splendida, vitrea, viridula 

 (sk. genomskinligt, starkt glänsande, glasklart, grönaktigt hvitt). 



Förekoniuier på fuktiga och skuggiga ställen, i skogar, träd- 

 gårdar, beteshagar, på ängar, vid brädden af åar och sjöar m. m. 

 under affallna löf, stenar, vissnande växtdelar, bland mossa, på 

 multnande trästycken, vid foten af murar o. s. v. Ingen af våra 

 snäckor har ett så glänsande skal som denna, hvilken ock i Frank- 

 rike kallas "la brillante," Då djuret är dödt, förvittrar skalet fort 

 och förlorar då både färg och genomskinhghet. 



Utbrediiiug. I Sverige finnes denna art från sydligaste delen 

 åtminstone upp till 67 — 68 <* u. br. 2. nit. sällsynt vid Ronneby "■ 



