182 



verkliga A. hyalina med visshet blott finnas i norra Tyskland 

 (Danmark och Sverige *)), mycket sällsynt i England och föga all- 

 män i Frankrike i departementerna Oise, Aube och omkring Paris. 

 Betrakta vi deremot hans arter såsom blotta former af ett enda 

 species, så finnes detta utom hos oss på en mängd ställen i Tyska 

 staterna, i England från Guernsey till Yorkshire, i Wales och Ir- 

 land, Nederländerna, Belgien, Frankrike, Savoyen, Schweitz, på 

 Pyrenéernas södra grenar, i Italien, lUyrien, Dalmatien, Grekland, 

 Siebenbiirgen, Sicilien, Algier och Madeira. 



Gen. Clausilia Draparnaud. 

 Testa turrita, fusif or mis, sinistrorsa; ap er tur a elliptica 

 vel pyriformis, semper lamellis duahus parietis aperturalis 



coarctata et ossindo eJastico (clausiUo) in funäo clausa; 

 peristoma plerumque continuum, solutum. 



Djuret likt det hos si. Helix, men litet och spensligt, med de 

 nedre trefvarne mycket korta. 



Skalet spolformigt , venstervridet (högst sällan högervridet) , 

 med mer eller mindre utdragen och spetsig spira; vincln. talrika 

 (till 15) ; mynningen elliptiskt eller rundadt päronformig, alltid 

 försedd med 2 vid spindeln fastade lameller och i den inre delen 

 med en egendomlig hornartad skifva, upptill afsmalnande till en 

 ofta utdragen spets ; munsömmen oftast rundtomkring sammanhän- 

 gande, sällan upptill sammanlöpande med siste vindningen. 



1. Clausilierna älska företrädesvis bergiga trakter och lefva 

 förnämligast i springor och klyftor på dessa ställen, i stenrös, i hål 

 i gamla murar o. s. v. Några föredraga torra klippor eller krypa 

 högt upp på trädens stammar, andra trifvas blott på kyliga och 

 skuggrika ställen ; en del finnes uteslutande vid bäckkanter, andra 

 blott under barken af gamla träd och stubbar ; somliga förekomma 

 emellan rötterna af träd eller buskar, andra isynnerhet under fuktig 



*) Vid granskning af de flera hundra exemplar af denna snäcka, som 

 jag dels sjelf tagit dels erhållit från Lunds bot. trädg., har jag tyckt mig 

 kunna urskilja tre af de Bourguignatska arterna, nemligen sällsyntast den 

 typ. A. hyalina (Csecilianella acicula Bourg.), mindre sällsynt A. aglena 

 B. och allmännast A. tumulorum B. — Till deras tjenst, som vid kriti- 

 ken af de äldre malakologernas arter hufvudsakligen fästa sig vid deras 

 synonyraie (se Limax maximus, Helix albella, Pupa muscorum o. fl.), vill 

 jag anföra Miillers citat vid Bucc. acicula af Linnés Syst. 698: "Helix 

 testa subperforata, turrita, anfractibus octo, apertura suhrotundaH" 



