194 



öen: C. M. P.) och vid Trondhjem (Friele), äfvensom vid Herstad 

 i Hof och vid Eidsvold (C. M. P.). I Danmark är denna den 

 allmännaste arten och förmodligen utbredd öfver hela landet; Ö- 

 gruppen, Chai-lottenlund vid Forsthaven (Mörch), Holsteinborg öf- 

 verallt i skogar och parker (Stb.), vid Fuursöen, vid Ringsted, i 

 skogarne vid Nyborg och Svendborg på Fyen, Korselitze på Falster, 

 på Möen (C. M. P.) ; Halfön, vid Flensborg, Aabenraa, Veile, Fre- 

 dericia, Aarhuus, Linaa Vesterskov, Lundbykrat vid Aalborg (C. 

 M, P.), i skogarne vid Viborg (Fedd.) ; Bornholm mellan Allinge 

 och Gudhiem, Seiersgaard skog m. fl. st. (C. M. P.). 2. nlh. i 

 Holsteinborg Have (Stb.). 



Från trakten af Neapel genom Italien, lUyrien, Istrien, Dal- 

 matien, Böhmen, Ungern, Galizien, Banatet, Siebenbiirgen, Volhy- 

 nien, Ukraiae till Smyrna i Mindre Asien; från Schweitz genom 

 hela Tyskland och Frankrike, Holland, Nederländerna och Danmark 

 till södra England, 60 " n. br. i Norge, 60 " — 61 " n. br. i Sverige, 

 södra Finland, Lifland och trakten af S:t Petersbm'g är denna 

 snäcka utbredd. Till storlek, form och färg samt mynningdelarnes 

 beskaffenhet är den mycket föränderlig, mindre dock hos oss än i 

 södra Europa. Derifrån har jag erhållit följande former, af hvilka 

 några stundom betraktas såsom egna arter: granatina Z. från Lo- 

 retto och Siebenbiirgen, vlrescens Schm. från Siebenbiii-gen, oniista 

 Villa från Abruzzerna, mélanostoma Schm., cingulata Schm., un- 

 gulata Z., phalcrata Z. och saturata Z. från Krain, grossa Z. från 

 Kroatien, derugata Z. från Mähren, fusca Betta från Istrien, al- 

 pestris BiELZ från Siebenbiirgen ■ — andra mera afvikande, fast när- 

 beslägtade, former att förbigå. Af dessa finnas hos oss derugata Z., 

 virescens Schm., som i allt öfverensstämmer med fimhriata MDhl. 

 utom i saknaden af den stora gomvalken, samt möjligen onusta 

 Villa (erhållen af L. Parreyss i Wien och af Schmidt förd till 

 mélanostoma Schm.), som jag svårligen kan skilja från den ofvan 

 upptagna formen minor. De öfriga hos oss förekommande kunna 

 betraktas såsom analoga bildningar till sydeuropeiska former. På 

 Alperna är Cl. laminata särdeles föränderHg, mindre i andra trak- 

 ter af s. Europa, såsom i Siebenbiirgen, der den hufvudsakligen 

 varierar till färgen, så att den i lågtrakter är allmännast rödbrun, 

 i bergstrakter ljusare och der den finnes ofvan trädgränsen under 

 stenar nästan endast den genomskinliga ljusgröna formen. Hos oss 

 är den mörkbruna färgen högst öfver vägande, i de södi'a länderna 

 deremot de Ijusskaliga formerna. 



