200 



o. s. v., eller saknas, ss. vid Berlin), i de norra departementerna 

 i Franki-ike, i Belgien och Nederliinderna, i södra och mellersta 

 England och i Lifland. I Bulgarien och Serbien förekommer var. 

 maxima, i Macedonien var. lafe suJcata samt i Mähren var. luce- 

 pJiala. 



4. Clausilia plic.ila Dräp. 



Testa fi(siformis, gracilis, costtilata, cornca, alho-strigillaia, 

 spira attamata; anfr. 12 — 15, nit inni s hasi comjnrsso-cri status ; 

 ap er tur a piyriforniis, lasi canaliadata; pcristoma contimmm, 

 soluium, rrflcxtmi, intus utrinque plicuJis confertis circtan datum; 

 lamella super a langa, inf er a prof^mda; p)licce p)alatales su- 

 per (B 2, siiljparaUeJce, prope plicam lunatam parmn arcuatani 

 paulhdum conver gentes; pliea columellaris immersa. Long. 

 14 — 18, diam. 3 — 4 mm. 



Ciausilia p^licata Draparnaud Hist. Moll. (1805) p. 72, t. 4, f. 15, 

 16. RossMÄssi-ER Iconogr. I (1835) p. 78, f. 31; VII (1838) p. 18, f. 

 470. Pfetffer Monogr. Heliceor. II (1848) p. 78, f. 31. Moquin- 

 Tandon Moll. Fr. II (1855) p. 338, t. 24, f. 13—16. Waljistedt 

 Öfversigt af K. Vet. Akad. Förh. 1855 p. 82. Mörch Syn. Moll. Dan. 

 (1864) p. 32. Westerlund Sv. Moll. (1865) p. 83; Coll. Typ. Moll. 

 Su. (1868) n:o 70; Synopsis critica moll. (1870) p. 70. 



Djuret svart med öfvergångar af gråbrunt till Ijusgrått (Lind- 

 ström). 



SJcalet spolformigt, med smal, utdragen spira, gulaktigt horn- 

 brunt, med mycket svag sidenglans, fint på tvären ribbadt, oftast 

 med små hvita fläckar under sömmen; ej sällan äro alla eller de 

 flesta ribborna, isynnerhet på de öfre vindningarne, till hela sin längd 

 hvita; vindn. 12 — 15, mycket långsamt tilltagande (de 4 öfversta 

 nästan lika långa), de två öfversta släta, starkt glänsande, alla föga 

 hvälfda, skilda af en temligen djup söm ; naclcen med högre och 

 glesare ribbor, upptill något intryckt, derunder temligen upphöjd, 

 derefter med en rätt djup nackfåra och längst till höger invid naf- 

 veltrakten en starkt utpräglad och begränsad köl; mynningen myc- 

 ket föränderlig till formen, vanligen rundadt päronformig, med 

 spiudelkanten upphöjd i rät vinkel mot öfre lamellen, eller ägg- 

 rundt päronformig eller stundom nästan aflångt päronformig, alltid 

 med en ganska djup ränna vid basen; mimsömmen sammanhän- 

 gande, fri, något tillbakavikeu, hvit eller Ijusbrun, vanligen rundt- 

 orakring invändigt, särdeles vid ytterkanten försedd med små veck. 



