203 



inf era stipcrne medio ramis duobus divergentissimis ; callus pa- 

 lataJis tcmiis, ccrasino-brunneus, ohliqice dcsccndens; plica pa- 

 latalis 1 supcra, suhcohimcllaris vix emersa; plica lunata 

 p)arva, nrcuafa. Long. 17 — 20, diam. 4^1^— 4^1 ^ mm. Apcrt. 

 4 — 4'/2 "'"^- ionga, 3 mm. lata. 



Clansilia ventrieosa Draparnaud Hist. Moll. (1805) p. 71, t. 4, f. 14. 

 RossMÄssLER IcoTiogr. II (1835) p. 9, f. 102; IV (1836) f. 276. Han- 

 sÉN Öfvers. af K. Vet. Akad. Förh. 1848 p. 201. Pfeiifer Monogr 

 Heliceor. 11.(1848) p. 465. Malm Göteb. Vet., Vitt. Samh:s Handl. 

 II (1851) p. 128. Moquin-Tandon Moll. Fr. II (1855) p. 344, t. 24, 

 f. 8—10. A. ScHMiDT Krit. Claus. (1857) p. 11, f. 1-5, 158 (159). 

 MöRCH Syn. Moll. Dan. (1864) p. 31. Westerlund Sv. Moll. (1865) 

 p. 78; Coll. Typ. Moll. Su. (1868) n:o 67; Synopsis critica moll. 

 (1870) p. 71. 



Djuret ljust skiffergrått, på ryggen mörkare, stundom helt och 

 hållet ljust brungult. 



Slalcf spolformigt, mycket bukigt, men med en smal, långt 

 utdragen spira, fast, knappt glänsande, rödbrunt, tätt och fint tvär- 

 ribbadt, med få grå streck; nafvelfåra liten; vindn. 11 — 12, föga 

 hvälfda, den siste något uppblåst, vid basen från sidorna samman- 

 tryckt till en nästan spetsig vinkel, med mycket svag antydning 

 till nackfåra; y)iynningcn vid, rundadt päronformig, med sidorna 

 nästan parallela, hvarigenom den är nästan lika bred upptill, som 

 nedtill, basen regelbundet afrundad, utan ränna; munsönimcn sam- 

 manhängande, fri, men knappast framstående utom niistsiste vind- 

 ningeu, hvit, tillbakaviken, tjock; öfre S2TindeUaiiicJlen låg, går 

 framtill mynningkanten, den nedre tätt under den föri-e, långt inuti 

 mynningen, föga utbildad, med två än mycket än föga tydliga, 

 ganska starkt divergerande grenar från öfre sidan, nästan från 

 samma punkt på midten, hvarigenom lamellen får likhet med ett 

 i4 ; interlamellare alltid slätt; tvärsöfver gommen går en tunn, röd- 

 brun valk; öfre gonweck 1, går något framom månvccl(et, som är 

 litet och krökt. Den yngre snäcJcan har alltid starkare strieradt 

 och oftare hvitstrimmigt skal än den äldre. 



1. tumida, curta; long. 16, diam. 4^/3 mm. (Schji. 1. c. 

 var. 6). 



2. gracilis; long. IT^/j — 1^, diam. 3^/3 mm.; apert. S^/^ longa, 

 2V2 lata. (ScHM. 1. c. f. 1.59). 



rörckoninier i fuktiga skogar, helst i bergstrakter och i när- 

 heten af bäckar och källdrag, under stenar, i mossa, på multnande 



