221 



Bayern, Mähren, Steyermark, Wiirtemberg, Baden, vidt utbredd 

 och flerestädes mycket ymnig i Schlesien, i de flesta trakter af 

 nordvestra Tyskland, på Hartz den allmännaste Clausilia, i nästan 

 hela Frankrike, särdeles i de norra provinserna, i Belgien och i 

 Nederländerna . 



11. Clausilia hidciitata (Ström). 



Testa cylindraceo-fusiformis, siihtliiter striata, scricino-nitida , 

 cerasino-hrvnnea vél nigricans, ad sutnram striglUata, spira sen- 

 sim aftenuata; anfr. sccpius 10, plamdati, sutura alhida jimcti, 

 primi 3 cequales, ultinms hasi sulcatus, öbtuse cariiiatus; ap er- 

 inra rhomhoideo-pyriformis, clongaia, hasi profunde canaliculata; 

 perisfoma albidum, reflexinscnlum; sinulus parvus suherectus; 

 interlamellare 1 — 2-plicatulum, interdum Iceve; laniella su- 

 pera cum spirali conjuncfa, inf era rar o simplex, postice et an- 

 tice furcata vel antice deltoidea; callus palatalis a margine 

 plerumque divergens; plica palatalis supera ultra lunellam vix 

 arcuatam vix producta; suhcolumellaris parum emersa; clau- 

 silium fere cocJileariforme. Long. 10, diam. 2^1^ mm. 



Turbo bidentatus Ström Trondhj. Selsk. Skrift. III (1765) p. 436, 

 t. 6, f. 17. — Clausilia rugosa Nilsson Hist. Moll. Su. (1822) p. 46. 

 Friele pr. p. Norske Moll. (1853) p. 25. Jeffreys Brit. Conch. I 



(1862) p. 278. — Clausilia nigricans Pfeiffer pr. p. Monogr. Heli- 

 ceor. III (1853) p. 616; IV (1859) p. 771. E. v. Mårtens Binnen- 

 moll. Norw. in Malak. Bl. (1857) p. 92. A. Schmidt Krit. Claus. 

 (1857) p. 47, t. 6, f. 110-114, 204. Nord. & Nyl. Finl. Moll. (1856) 

 p. 36, f. 29. Westerlund Sv. Moll. (1865) p. 85; Coll. Typ. Moll. 

 Su. (1868) n:o 72. — Clausilia nigricans /S obscura Moquin-Tandon 

 Moll. Fr. II (1855) p. 334. — Clausilia perversa Reeve Brit. Moll. 



(1863) p. 103. — Clausilia bidentata Mörch Syn. Moll. Dan. (1864) 

 p. 30. Westerlund Synopsis critica moll. (1870) p. 78. 



Djuret Ys ^f skalets längd, Ijusbrunt, med nacken och tref- 

 varne nästan svarta ; undi-e trefvarne mycket korta, nästan horizon- 

 telt utstående. 



Skalet spolformigt eller stundom, isynnerhet hos artens minsta 

 former, bukigt, tätt och fint, men regelbundet strimmadt, strim- 

 morna ej sällan klufna eller greniga, oftast med ganska tydliga och 

 talrika spiralstrimmor på de sista vindniugarne, till färgen typiskt 

 svartbrunt, svagt glänsande, med mer eller mindre tydhga och tal- 

 rika hvita strimmor fläckvis under sömmen, ej sällan gul- eller 

 gråbrunt, glanslöst; vindn. vanhgen 10, sällan flera, plattade; de 



