227 



(1865) p. 76 pr. p.; Synopsis critica moll. (1870) p. 79. — Pupa 

 perversa Moquin-Tandon Moll. Fr. II (1855) p. 349, t. 25. — Balia 

 perversa Jeffreys Brit. Conch. I (1862) p. 273. 



Djuret blågrått, hals och trefvare mörkare, på undre sidan 

 gulaktigt. 



Skalet spolformigt tornlikt eller klubblikt, tunt, genomski- 

 nande, på tvären vackert fåradt-ribbigt, silkesglänsande, grönaktigt 

 hornfärgadt eller mörkt gulaktigt, stundom med talrika hvita strim- 

 mor tvärt öfver vindningarne ; vindn. 7 — 9, något hvälfda, den 

 förste glatt, skinande, halfklotformig, den näst siste mycket bre- 

 dare än de öfriga, den siste utgörande omkring ^/^ af skalet, vid 

 basen afrundad; sömmen temligen djup; mynningen äggrundt pä- 

 rouformig eller hälft äggrund; munsömmen hvit, enkel, med kan- 

 terna förenade på mynning väggen genom en mycket tunn valk, på 

 hvilken till venster, nära ytterkanten, finnes en tandlik, hvit, glän- 

 sande uppsvallning (stundom med en annan dylik knöl nedom den 

 förra, någon gång finnes en kort lamell i stället för dessa knölar), 

 ytterkanten rak, hvass, spindelkauten tillbakavikeu. 



Förekommer i bergiga trakter, vid mxirar, under stenar, på 

 fuktiga mossbelupna klippor och träd o. s. v., alltid talrik och af 

 ohka åldrar på samma ställe. I Sverige är det isynnerhet på de 

 sedimeutära bergarterna, som den är ymnig, utom Sverige isynner- 

 het på de primitiva. Hos oss, hksom i England, är denna snäcka 

 icke ömtålig för köld, ty ofta är den framme under vackra dagar 

 midt i vintren. Om sommaren fx-amkommer den från sina göm- 

 ställen blott under regnig väderlek. Om sättet för dess fortplant- 

 ning äro olika meningar gällande. Bouchard-Chantereaux, och 

 efter honom Moquin-Tandon, säger att den i början af hösten läg- 

 ger 12 — 15, hvita, klotrunda, relativt mycket stora ägg, hvilka 

 utkläckas efter 15 — 20 dagar. Dessa uppgifter äi"o dock felaktiga 

 och måste bero på någon förvexling (kanske med Clausilia biden- 

 tata), ty enhgt Sporleders noggranna observationer (Malak. Bl. 

 1861 p. 17 o. f.) föder denna art lefvande ungar och C. Hart- 

 man fäster (i Öfvers. af Vet. Akad. Förh. 1866 p. 385) uppmärk- 

 samheten dervid, att den eger fortplantningsförmåga redan innan 

 skalet nått sin fulla utbildning, ty om man öppnar sådana, äfven 

 blott 7-vindlade individer, så finner man inom dem embryoner med 

 2-vindladt och hårdt skal, knappt märkbart mindre än de minsta 

 blaud dem, som redan krypa omkring på klippan. 



15* 



