237 



Westebldnd Synopsis critica moll. (1870) p. 86. (Nec P, costulata 

 Bielz nec Gredler, quae Vertigo muscorum y dentiens Moq.-Tandon). 

 — Pupa ascaniensis A. Sciimidt Zeitschr. f. Malak. 1849 p. 141. 

 Pfbiffer Monogr. Heliceor. III (1853) p. 554 (ex. spec. auth.). 



Djuret (enl. Nilss.) hvitt, genomskinligt, föga stötande i grått, 

 med svarta ögon. 



SJcalef med temligen djup nafvel, cylindriskt, i spetsen run- 

 dadt trubbigt, fullkomligt jemnbredt, grågult eller brungult (vitt- 

 rande askblått), glänsande med ett guldlikt skimmer, på tvären 

 räffladt, med fina, upphöjda strimmor emellan räfflorna; vindn. 

 6 — 7, starkt konvexa, alla nästan lika breda, utom den siste, som 

 är något bredare än föregående, skilda af en djup, framtill starkt 

 uppstigande söm ; tvärs öfver nacken går en hög, hvitgul, stundom 

 fullkomligt hvit valk, framom hvilken mynningkanten är stai'kt 

 nedsänkt; motsvarande denna valk finnes inuti mynningen en hvit, 

 glänsande, stark läpp eller callus, isynnerhet vid ytterkanten och 

 mest på dess midt, ofvan och nedom hvilken derigenom bilda sig 

 små insänkningar ; mynningen hälft äggrund, utvidgad, typiskt för- 

 sedd med tre tänder, nemligen en temligen hög, hvit, upptill tand- 

 formig lamell på midten af mynningväggen, en liten konisk tand 

 på spindelkanten och djupt ned i gommen en nästan elliptisk tand- 

 hk knöl, bakom och till hälften dold af spindeltanden; gomknölen, 

 som är synlig genom skalet högt upp på nacken, saknas ofta, men 

 de öfi'iga tänderna finnas alltid, ehuru tanden på spindeln stundom 

 är mindre tydlig; munsömmen föga tillbakaböjd, utstående, endast 

 bildande en smal hvitaktig list, ytterkanten nära skalet böjd till en 

 nästan rät vinkel, hvarefter den i en jemn båge öfvergår i den 

 äfven bågböjda spindelkanten. 



Förekommer på temhgen torra och föga skuggiga, ofta starkt 

 solbelysta ställen, på marken under vissnadt, fuktigt löf, i smolket, 

 bland mossa eller fästad på stenar i stenrösen, nästan uteslutande i 

 kalkstenstrakter, stundom på bergväggar. 



Utbredning. I Sverige, prov. Skåne vid Esperöd nära Cim- 

 britshamn (Landgren enl. Nilsson, sedermera af Lilljeborg m. fl.) ; 

 i Blek. vid Sölvesborg (Wallengren) ; på Öland nästan öfverallt 

 på ofvan anförda lokaler mycket ymnig, isynnerhet vid Borgholm 

 i raset på landtborgsbranten norr om slottsruinen äfvensom långs 

 foten af norra muren ki-ing kungsträdgården, i ruinerna på Kloster- 

 ön i Hornsjön, vid Tveta, Vickleby, Ismantorps borg o. s. v. (C. 

 A. W.); på Gotland vid Östergarn, Stora Karlsö, Wisby, Hoburg 



