251 



skilda af en djup söm, den siste bredare än de öfriga, något bukig, 

 nedtill afrundad, utgörande omkring ^j^ af hela skalet; mynningen 

 liten, månformigt rundad eller snedt äggrundt päronformig, utan 

 tänder; nmnsömmen icke eller mycket ringa tillbakaviken, kanterna 

 förenade på mynning väggen medelst en tunn valk, ytterkanten upp- 

 till starkt krökt, sedan långsträckt bågböjd, mycket längre än den 

 temligen räta, upptill något tillbakavikna spindelkanten. 



Förekommer i bergstrakter bland fuktig mossa, under stenar 

 och multnande löf i skogar. 



Dtbreduing. I Sverige tog v. Wallenberg denna art vid 

 Qvickjock i Luleå Lai^pmarh och från Bollnäs i Helsingland har 

 d:r Söderlund meddelat exemplar. I Norge är den sänd från 

 Storvik i Vaage af kand. O. Nordstedt. 



I närheten af Stuttgart, emellan byarne Hesslach och Kalten- 

 thal, fann Benz i eu lervägg tomma skal af denna snäcka (samma 

 ex., som d:r E. v. Mårtens godhetsfullt sändt mig till låns), hvilka 

 han lemnade till G. v. Mårtens, som beskref dem under namnet 

 P. columella i sin afhandling "Ueber Wurtembergs Fauna" i Cor- 

 respondenzblatt des landwirthschafthchen Vereins, Mars 1830, Stutt- 

 gart, sid. 171 (separataftryck sid. 49) — en afh. till hvilken Benz 

 öfverallt, fast oriktigt, uppgifves vara auctor. Under namnet P. 

 inornata beskref Michaud följande år denna art från Frankrike, 

 der den finnes i dep. Rhone, Meuse och Jm^a, äfvensom den är 

 tagen på Gemmi, Grimsel och omkring Tarasp i Schweitz samt fle- 

 restädes i södra Tyrolen (vid 6- och 7000 fots höjd ö. h.). M:r 

 J. GwYN Jeffreys upptager eu Vertigo edentula var. columella, 

 tagen i Storbrittannien vid Finnoe, Co. Tipperay, men om den till- 

 hör närvarande eller följande art, kan jag icke afgöra. 



6. Pupa edentula Dräp. 



Testa cylindraceo-ovata, conico-ovalis vel oblongo-conica, acu- 

 tiuscula, cornea, nitida, pellucida, Icevis; anfr. 5 — 6 (rarissime 

 7 — <S, ultimus ventrosus), sat celeriter accrescentes , planulati, su- 

 tura levi conjuncti, ultimus preecedentibus duobus subcequalis; a- 

 pertura rotundata, semiovalis, edentula; peristoma non reflexum, 

 acutum, marginibus sejunctis, cequalibus ceque arcuatis. Long. 

 2 — 3, diam. Pj^ — l^U mm. 



Pupa edentula Draparnaud Hist. Moll. (1805) p. 59, t. 3, f. 28, 



29. Högberg Vet. Akad. Handl. 1841, p. 204. Pfeiffer Monogr. 



Heliceor. II (1848) p. 305. Wallengren Ant. i Zool. (1856) p. 90. 



