260 



ende strimmor, glänsande, rödaktigt horngult, äggformigt, temligen 

 bukigt, med kouisk, tydlig spira; vindn. 5 — S^/j, konvexa, skilda 

 genom en djup, framtill uppstigande söm, de nedre raskt tillta- 

 gande, den tredje hälften så hög som den fjerde, hvilken är lika 

 med den siste, som har afrundad bas och är nära mynningen för- 

 sedd med en temligen hög, hvitaktig eller rödgul, tvärgående valk, 

 bakom hvilken finnes på skalet två punktformiga fördjupningar ; 

 ■mynningen sned, hälft äggrund eller snedt hjertlik, försedd med 

 4-8 hvita tänder: på mynningväggen en hög, något lamellformig 

 tand, till venster om denna ofta en andra, men mycket mindre 

 och mera konisk, på spindelkanten en fin, temligen hög, nästan 

 konisk tand, i gommen inom ytterkanten, något djupt inne, 2 sam- 

 mantryckta, rundade tänder och nedom dessa stundom två små tand- 

 lika knölar ; parallelt med ytterkanten går öfver gommen en röd 

 valk, med hvilken gomtänderna sammanhänga ; munsömmen vidgad, 

 utböjd, skarp, kanterna icke förenade på mynningväggen, ytterkan- 

 ten ofvan midten utdragen i en trubbig vinkel och på yttre sidan 

 svagt intryckt. 



FÖrekomnier nilra och på stränderna af sjöar och andra vatten- 

 samlingar, der den synes välja torrare ställen än P. antivertigo 

 och uppehålla sig 2 — 3 fot ofvan marken på stänglar och blad 

 samt i bladvecken af Carices, Carduus palustris o. s. v., isynnerhet 

 när vattnet står högt. Man finner den på dessa ställen nästan ute- 

 slutande om aftnarne, vanligen talrik, hvaremot man om morgnar 

 och vid middagstiden sällan påträffar ett enda individ. 



Utbredning. I Danmark är denna art först tagen af just. - 

 rådet d:r Poulsen under hösten 1866 på stranden af Veile Sö nära 

 Holte jernbanstation på Sjelland. 



På sänka ängar söder om Klagenfurt i Kärnthen upptäcktes 

 F. IcBvigaia af Kokeil och beskrefs 1852 af Gallenstein under 

 detta namn; från stränderna af Längsee vid S:t Georgen har jag 

 erhållit densamma under namn af Verägo quaäridens. Det är 

 mycket troligt att det är denna art, som KOster beskrifver och 

 af bildar från södra Schweitz under namn af Pupa charpentieri 

 Shuttl., som Gredler anför (Tirol Nachtrag. 1859, p. 291) från 

 nedre snöregionen på Monzoni i Tyrolen och Gysser (Fauna Bad., 

 1863, p. 22) från Karlsruhe och Hejdelberg i Baden såsom Pupa 

 moulinsiana. I Okt. 1861 fann H. Heynemann samma snäcka på 

 vass-strån vid en dam nära Frankfurt a/M. och beskref den såsom 

 ny i Malak. Bl. 1862 under namnet Ycrtigo ventrosa, hvarefter 



