273 



öen (C. M. P.). I Danmark "in truucis piitridis rara" (Muller), 

 Ogruppen: Hammarraölleskoven (Möller), Holsteiuborg och Herlufs- 

 holm mycket sällsynt (Stb.), i skogarne vid Fuursöen, Allinde- 

 magle Skov vid Riugsted, Lille Klint på Möen (C. M. P.) ; Halfön: 

 Klusriis vid Flensborg, skogarne vid Veile, Linaa Vesterskov vid 

 Silkeborg (C. M. P.). 



Denna art, som i Sverige ocli Finland är den allmännaste af 

 hela slägtet, är i de flesta öfriga länder i Europa lokal och säll- 

 synt. Dess utbredning sträcker sig från England och Irland (sak- 

 nas i Skottland) till Pyrenéerna, från mellersta delen af Skandina- 

 viska halfön till Lagano, Como och Lombardiet (kanske äfven till 

 Katanien) i Italien, från Finland till trakten af Kiew i Ukraine 

 och Siebenbiirgen, der den isynnei'het lefver på steniga ställen på 

 bergen. 



20. Pupa augustior Jeffr. 

 Testa ovata, subrimafa,niiidula,fusco-cornea,strlata; spira 

 superne conica, obtusa; an fr. 5^1^ — 6, convexkiscuU, siitura pro- 

 fundiuscula disjuncH, iiltimus hasi compresso-c/ibhus, latere siilco 

 profundo longitudifiaU; apertura parva, suhcordato-triangularis, 

 4-dentafa: dentibus 2 parietalibus, sinistro lamellifomii, 1 colu- 

 mellari, obliquo, lamellce Clausiliarum inferce simili, 1 plicceformi, 

 ehngato, palataU; peristonia reflexmscidifm , margine sinistro 

 angulatim producto. Long. i'/g, diam. '/g mm. 



Vertigo angustior Jeffreys Träns. Lin. Soc. val. XVI (1830) p 

 361; Brit. Conch. (1862) p. 265. Westerlund Öfvers. af K. Vet 

 Akad. Förh. 1865 p. 530; Coll. Typ. Moll. Su. (1868) n:o 64. — 

 Vertigo venetzii Rossmässler Iconogr. X (1839) p. 30, f.*650. We 

 STERLUND Sv. Moll. (1865) p. 74. — Pttpa venetsii Pfeiffer Monogr 

 Heliceor. II (1848) p. 364. Malm Göteb. Vet., Vitt. Samh:s Handl 

 III (1853) p. 152. — Vertigo plicata Moquin-Tandon Moll. Fr. II 

 (1855) p. 408, t. 29, f. 8 - 11. — Pupa angustior Mörch Syn. Moll. 

 Dan. (1864) p. 29. Westerlund Synopsis critica moll. (1870) p. 98. 



Djuret blåaktigt hvitt, med gråblå trefvare, samt ifrån dessa 

 tvenne äfven gråblå streck på sidorna af ryggen (RsSM.). 



STxalet trångt, men djupt nafladt, ovalt, trubbigt, stundom af- 

 rundadt i spetsen, vid eller straxt ofvan midten bredast, vida mer 

 afsmalnande nedåt än uppåt, vid mynningen starkt sammandraget, 

 tätt och regelbundet tvärstrimmadt , rödbrunt , svagt glänsande, 

 starkt; vindn. 5*/2 — 6, obetydligt hvälfda, skilda af en temligen 

 djup söm; siste vindningen på midten försedd med en långsgående 



Fauna MoUuscorum. 18 



