285 



Slcalet ovalt, tunt, genomskinligt, glänsande, på tvären oregel- 

 bundet finstrimmigt, till fårgen mycket omvexlande, från blekt grå- 

 gult till djupt bernstenslikt eller rödaktigt, oftast vaxgult eller 

 bernstensföi-gadt, invändigt ofta perlemorgiänsaude ; spiran konisk, 

 något spetsad; vindn. 3— 3^/25 de öfre svagt konvexa, den siste 

 mycket stor, uppblåst, bukig; sömmen grund, nära mynningen ha- 

 stigt nedåtriktad; mynningen regelmässigt oval, upptagande ^/3 af 

 hela skalets längd. 



— maxima, rnJyella Pfr.: long. 19 — 21, diam. 11 — 12 mm. 



— trianfracta Da Costa : testa late ovalis, Ifevis, cinereo- 

 fulva; spira brevis, obtusa; sutura profunda; long. 1.5 — 16, diam. 

 9 — 10 mm.; ap. 11 mm. longa, 6 mm. lata (skalet bredt, ovalt, 

 slätt, grågult; spira kort, trubbig; sömmen djup). 



Förekommer på fuktiga ställen, vid kanterna af vattensamlin- 

 gar, på växter, som finnas vid brädden af sjöar, floder, diken 

 o. dyl. 



Utbredning. I Sverige finnes denna art allmänt från sydli- 

 gaste delen af Slcåne upp till Westerhotten (vid Sävast funnen af 

 Wallenberg) och Luleå Lappmark (vid Qvickjock, 67 — 68 ° n. 

 br., enl. Boheman). Vid Sävast fans blott den lilla, starkt strim- 

 miga formen, som icke är sällsynt i mellersta Tyskland och ofta 

 tages för S. pfeifferi Rssm. (Wallenb.). Hr Wallenb. påträffade 

 ingenstädes i Qvickjocktrakten denna snäcka (hvarföre han är böjd 

 att anse det Limnsea peregra är misstagen för S. putris), hvaremot 

 han fann densamma närmare Östersjökusten 1'/^ <* sydligare och 

 1000 fot lägre. — maxima, en särdeles stor form, 27 mm. lång, 

 mycket tjockskalig , långsträcktare än de andi"a, med spetsigai'e 

 spira och vindningarnes sidor nästan raka, träffas, ehuru icke lef- 

 vande, i ett slags kalktuff vid Kopparviks dam på Gotland (Lindstr.). 

 — trianfr. vid Ronneby i BleJunge (C. A. W.). I Norge är 

 arten temligen allmän vid Kristiania (Friele, C. M, P., O. S. J.), 

 sällsynt vid Bergen och af prof. Särs, enl. E. v. Mårtens, tagen 

 vid Trondlijemsfj orden ; vid Altenfjord omkr. 70 " n. br. funnen af 

 lektor J. E. Zetterstedt. I Danmark allmän. — trianfr. i en 

 dam vid Rönne, Stampen, Wellingaa (Erslev), Holsteinborg ? (Stb.) 

 enl. MöRCH. 



Ingen landsnäcka har väl så stor utbredning, som denna. 

 Ända till öfver 70 ° finnes den i ryska och norska lappmarkerna 

 på olika videarter i obeskriflig mängd, likaså i inre Finnmarken, 

 derifrån öfver Arkangel långt bort i Siberien till Barnaul och Ir- 



