297 



vmpressOf intus subunidentato , columella et pariete aperturali 

 umdentatis. Long. 2, diam. 1 mm. 



Carychivm minimum Muller Yerm. Hist. II (1774) p. 125. Ross- 

 MissLER Iconogr. X (1838) p. 36. f. 660. Moquin-T.^npon Moll. Fr. 

 II (1855) p. 413. t. 29. f. 15—26. Jeffreys Brit. Conch. I (1862) p. 

 300. MöRCH Syn. Moll. Dan. (1864) p. 35. Westehlitnd Sv. Moll. 

 (1865) p. 87; Coll. Typ. Moll. Su. (1868) n:o 73; Expos. Crit. 

 Moll. (1871) p. 107. — Auricuia minima Nilsson Hist. Moll. Su. 

 (1822) p. 55. Friele Norske Moll. (1853) p. 29. Nord. & N^l. 

 Finl. Moll. (1856) p. 46. f. 37. 



Djuret hvitt, slemmigt, mjukt, genomskinande ; de två tref- 

 varne sitta mycket tätt intill hvaraudra samt äro tjocka och 

 koniska, med ögonen vid basen, temligen framstående, svarta och 

 mycket tydliga; snytet n. triangelformigt, af samma längd, som 

 trefvarne. 



Skalet utdraget äggrundt, med tornlik spira, eller mera upp- 

 sväldt, ovalt, med kort, trubbig spira, vanligen något spolformigt, 

 genomskinande. men icke synnerligen tunt, glasklart eller hvitt, 

 glänsande, fint och tätt tvärstrimmadt, med få och otydliga spiral- 

 strimmor; vindn. 5 — o'/,, konvexa, upptill långsamt, nedtill hastigt 

 tilltagande i bredd, den siste utgörande mera än ^i^ af hela skalet; 

 sömmen djup; mynningen sned, äggrund eller elliptisk, med tre 

 tänder, nemligen en hög lamellik tand på mynningväggen längst 

 till venster, en låg konisk högt uppe på spindelkanten och en 

 knöllik på midten af ytterkantens inre sida, midtför det ställe 

 der denna kant är något intryckt; m,imsömmen utböjd, ytter- 

 kanten belagd med en hög valk eller läpp, båda kanterna före- 

 nade på mynning väggen medelst en ofta ganska hög list. 



1. infläta Hartm. : testa ventricosior (sk. bukigare.) 



FörekoDiuiCr på våta eller sumpiga ängar, vid bäckar eller på 

 sjöstränder, under stenar, multnande trästycken och blad m. m. 

 eller vid gräsrötter, ofta talrikt i yttersta spetsarne af rottrådarne 

 ganska djupt ned i jorden, på skuggiga och fuktiga ställen nedan- 

 för murar och stengärdesgårdar o. s. v., vanligen ymnigt på samma 

 ställe. 



1'tbreduing. I Sverige finnes denna lilla snäcka temligen 

 allmänt i de södra och mellersta landskapen, åtminstone till och 

 med Dalarne, der den är tagen (af C. G. A.) i Husby s:n. I 

 Norge är den icke sällsynt vid Kristiania och Bergen (Fkiele). 

 I Danmark allmän. 



Fauna Srolluscornm. 20 



