302 



hög grad studiet af dessa snäckor, kännedomen af gränsen emellan 

 de olika arterna och derigenom den riktiga framställningen af 

 dessa, hvarföre man äfven ofta finner en författare i förtecknin- 

 gen öfver molluskerna i ett land af detta slägte upptaga en stor 

 mängd former såsom sjelfständiga arter, hvilka en följande auktor 

 med olika åsigter reducerar till högst få typer. Såsom sådana 

 betraktas nästan allmänt för hvarje art den renast bildade formen, 

 men att denna icke tillika är den ursprungliga, lärer äfven ett 

 ytligt studium af arternas historia. Så söker Malm (Göteborgs 

 K. Vet. och Vitt. Samhrs Handl. VIII) utan tvifvel med rätta för 

 sin Limncea limosa den genuina formen i L. hurnetfi eller heldre 

 i L. haltliica, dels i förmodan, att denna eller någon närbeslägtad 

 form var den förste och ende, som representerade arten, då den 

 framträdde på stränderna af de öar eller "kontinentämneu," hvilka 

 uppstego ur oceanen, dels till följe af den högst ringa förändring 

 den är underkastad äfven på betydligt skilda orter. Den stora 

 variabiliteten hos Limnsea har sitt motst3'^cke nästan endast hos 

 vattenmusslorna och är det både af vigt och intresse härvid att 

 iakttaga, hurn starkt det så nära beslägtade Planorbis fast- 

 håller vid sina artkarakterer, så att endast sällan mera afvikande 

 varieteter utbildas. Orsaken till denna brist på positiva karak- 

 terer hos Limnseerna har RossmäSSLer en gång uttalat i ett bref 

 till A. Braun (i koncept i Rossmässlers brefsamling i Frankf. 

 a. M.) och mycket riktigt sökt den deri, att den ihåliga kägla, 

 som skalet bildar, har så stor vinkel, d. ä. tilltager med så stor 

 hastighet från spetsen till mynningen. Ju hastigare denna till- 

 växt är, ju mera och i ju större grad måste hvarje det minsta 

 störande i början af skalbildningen invei'ka vid skalets utbildning 

 och gifva det färdigbildade skalet en afvikande form. Redan hos 

 gruppen LimnopJiysa Fitz. är detta mindre händelsen (minst hos 

 L. glahra), ännu mindre hos Planorbis och allra minst hos si. 

 Clausilia, der också formen är så ytterst konstant. Men störande 

 inflytelser kunna äfven, såsom Kobelt anmärker, ske på andra än 

 rent mekaniska vägar, såsom genom tidtals uttorkande af vatten- 

 samlingarne, tillströmmande af kallare vatten, ovanligt stark som- 

 marvärme, tillfällig brist på näringsmedel o. s. v., hvilket allt 

 nödvändigt måste inverka på mantelns form och volum och till 

 följe deraf på skalet, som blott är en produkt af manteln. Mr J. 

 Lewis omtalar i Amer. Journal of Cumb. 1868 s. 4 ett fall, då 

 Ägg af L. catascophim, som blifvit förda från Kanalen vid Ma- 



