309 



Sk. med nafvelspringa ; spira kort, teml. bred, trablaad; siste 

 vindu. uppbliisl, nedtill sluttande, vanl. mycket längre än 

 mynningen; mynn. äggrund (upptiU spetsig, nedtill bred), 

 '^/^ af skalets längd, ytterkanten genast nedstigande ; söm 

 teml. djup. framtill rak. L. OTata Drp. 



Sk. aflångt äggrundt, vanl. med nafvelspringa; spira utdragen, 

 grof; siste vindn. bukig. uppåt afsmalnande; mynn. aflångt 

 äggrund, upptill utdi-aget spetsig, kuappt ''/3 af skalets 

 längd. L. pcregra Drp. 



(L. stagnalis Lin. var. lacustris Stud.) 

 1. Ljimniis MoNTF. Testa elongato-ovata vet 

 ovato-elongata: spirn gracilis, olongato-turrita 

 vel elongata, sfcpe longissima: anfr. celerifer 

 accresccntes, nltinms nalidus, injiatus. 

 Skalet utdraget äggrundt eller äggformigt aflångt. med smalt 

 utdragen, torulik, stundom ganska lång. ihålig spira; siste vind- 

 ningen vaidigen mycket stor. bukigt uppblåst. 



Den sannolikt enda till denna afdelniug liörande arten utgör 

 typen för detta slägte, icke blott så, som det uppfattades af Klkin 

 under namnet Auricula, utan äfven sednare författares Limnasa. 

 BouRGUiGNAT har emellertid (i Bevue et Mag. de Zoologie, 1862 

 p. 54 samt Speciléges malacologiques, 1862, p. 93) trott sig finna, 

 att hos författarne dölja sig under benämningen L. stagnalis 8 

 särskilda species, beroende, icke af vattnets beskaffenhet, utan af 

 det geografiska läget och således inskränkta till vissa delar af 

 Europa. Dessa äro L. stagnalis blott i Sverige, Danmark och 

 Tyskland, borealis i Sverige och norra llyssland, elophila och 

 tommaseUii i Frankrike, Schweitz och norra Italien, doriana i 

 södra Italien och Sicilien, colpodia i Turkiet, raphidia i Dalma- 

 tien och psilia i Frankrike. Icke blott på flera ställen af det 

 europeiska fastlandet utan äfven inom vår faunas gebiet före- 

 komma de flesta af dessa s. k. arter, af hvilka visserligen tre 

 iiro grundade på hos denna snäcka teml igen vanliga missbild- 

 ningar hos skalet (dox-iana med ytterkanten inböjd, colpodia med 

 krökt spira och raphidia, isynnerhet dess var., en skalaridform) 

 och två på outbildade exemplar (jfr Kobelt anf. st.). Tvenne 

 grundformer kan man urskilja för de många vexlingar L. stagnalis 

 är underkastad, den ena med siste vindningen kantig, tillfölje 

 deraf mynningen nästan quadratisk, skalet kort, bredt: turgida 

 (Menke) och konsorter; den andra med siste vindningen triud. 



