318 



band; mynn. invändigt gul, glänsande, med ett purpurfärgadt 

 band inom ytterkanten). Westerl. Coll. Typ. Moll. Su. n:o 82**. 



/? corvus Gmel. : testa imperforata. crassa, irregulariter costata, 

 scrobiculata, oblongo-ovata, obscure cornea vel nigricans; anfr. 

 tres ultimi latissimi, fasciis nuUis ; apertura oblongo-ovata. intus 

 castanea vel purpurea. polita; long. 33, diam. 14 mm., apert. 16 

 mm. longa; b) long. 40, diam. 15 mm., apert. 19 — 20 mm. longa. 

 10 mm. lata (sk. utan nafvelspringa, tjockt, oregelbundet grof- 

 strimmigt, nätgropigt. mörkt iiornbrunt eller nästan svart; de tre 

 sista vindningarne mycket breda, utan tvärband; mynn. afiångt 

 äggrund, invändigt kastaniebrun eller purpurröd, starkt glänsande). 

 Westerl. Coll. Typ. Moll. Su. n:o 82*. 



y fusca Pfeiff.: testa subperforata, tenuis. tenuiter striata, 

 sublaevis, ovato-oblonga, obscura, saepius efasciata; spira -conica, 

 acuta; anfr. 5 — 6, convexiusculi ; apertura ovata, intus rufa vel 

 purpurascens; long. 15. apert. 7 mm.; long. 21, apert. 10 mm. 

 (sk. med tydlig nafvelstrimma, tunt, finstrimmigt, nästan jemnt, 

 äggrundt, afiångt, mörkt färgadt, mindre ofta med tvärband; spira 

 spetsigt koniskt; vindn. 5 — 6. något konvexa; mynn. äggrund, in- 

 vändigt röd eller något pur pur färgad). Limnsea palustris var. 

 pumila (vel jun.?) Mörch Syn. Moll. Dan. p. 37. L. pal. /i 

 fusca Westerlund Coll. Typ. Moll. Su. n:o 82. 



Förckouiuier i kärr, mossar, diken, polar, insjöar o. s. v. på 

 och vid i dem förekommande växter eller krypande omkring i 

 bottendyn. Kreglinger antager att denna art isynnerhet tiUhör 

 lågtrakter och ej öfverskrider 1400 fots höjd o. h., men i Tyro- 

 len är den temligen ymnig ännu 3000 fot högre. Hufvudformen 

 tyckes isynnerhet älska bergiga och högländta trakter, h var emot 

 v. fusca såväl på fastlandet, som hos oss, egentligen tillhör slätt- 

 bygden. Malm anser att artens grundfärg är fullkomligt enfor- 

 mig och att den hvitaktiga färgen endast uppkommer derigenom. 

 att ju närmare det lider mot den kallare årstiden, desto mindre 

 färgämne kan djuret, till följe af den allt mer och mer ned- 

 stämda lifsverksamheten, producera, hvarföre det under en sådan 

 tid tillbyggda skalet blir_ nästan hvitt. men om våren, då äfven 

 detta djur vaknar till ett kraftigare lif, är i följe deraf (så vida 

 lokala förhållanden derföre äro gynsamma) tillgången på färgämne 

 rikare, hvarföre då ett väl mörkare, dock utåt så småningom sig 

 förlorande band, uppkommer, så att dessa band äro att anse för 



