322 



Djuret mörkt stålgrått med mycket små. svartti streck, ljus- 

 grå genomskiiiande trefvare. 



Skalet utan nalVelfåra. tornlikt. cylindriskt, tunt, genom- 

 skinligt, mycket fint strimmadt. något glänsande, gulbrunt, ofta 

 öfverdraget med en brun eller svart skorpa; vindningarne 7 — 8. 

 mycket långsamt tillväxande, konvexa, den siste föga större än de 

 båda nästföregående tillsammans, icke Inikigt utvidgad ; mynnin- 

 gen äggrundt aflång. upptill spetsig. ' 3 del så lång, som skalet : 

 munsömmen ofta invändigt, på något afstånd från kanten, försedd 

 lued en mer eller mindre hög och bred. hvit och glänsande läpp; 

 spindelvecket starkt framträdande. 



Forma typka: testa luteo-fusca. acuminata; anfr. fere 8. 

 teretes, sat parum accrescentes ; apertura ovata; long. 9 — 10, lat. 

 3 mm., apert. 4. spira 6 mm. 1. (sk. mörkgult, spetsadt; vindn. 

 nästan 8, trinda. mycket långsamt tillväxande ; mynn. äggrund). 



l3 elongata Jeffr. : testa conico-cylindracea, pallida, magis 

 minusve nitida; spira apertura duplo longior; anfr. 7, convexi. 

 sutura sat profunda, alba; apertura ovato-oblonga, superne angu- 

 stata; long. 14. diam. 4 mm., apert. 5. spira 10 mm. (sk. koniskt 

 cylinderformigt, ljust, mer eller mindre glänsande ; spira dubbelt 

 längre än mynningen; vindn. 7. skilda af en ganska djup, hvit 

 söm; mynn. äggrundt aflång, upptill afsmalnande). 



y lahiata: testa brevior, elongiito-conica, acuta; anfr. 6, in- 

 fimus brevior et magis convexus ; peristoma intus albo-marginatum 

 (sk. kortare än hos «. utdraget koniskt, spetsigt; vindn. 6. den 

 nedre kortare och mer konvex än hos hufvudformen ; mynn. in- 

 vändigt med hvit läpp). 



d subulata Kickx: testa minuta. subulato-conica; apertura 

 parva; long. 8 mm. (sk. litet, sylformigt koniskt med mycket liten 

 mynning.) 



Förekomst. Denna egendomliga Limnaeaform, som mera liknar 

 en Bulimus än någon af sina samslägtingar (eller såsom Muller 

 säger: Helicem kcbricam refert hoc Buccinum, at longius, obscu- 

 rum et aquaticum), finnes i diken på fält och ängar, i gropar, 

 mossar, någon gång i bäckar, mycket spoi'adisk. men talrik på 

 sina ställen. 



Utbreiiiiilig. I Sverige hufvudsakligen i de vestra landska- 

 pen, i hvilka arten äfven går längst mot norden. I Skåne är 

 den tagen vid W. Wram (Liljeborg), Brösarp (Hultmark). 

 Lindholmen (C. R.), Ringsjön (J. A. W. och C- A. W.), i diket, 



